ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018р. Справа № 917/2051/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" ( вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії ( пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601)

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" (вул. Київська, 85, м. Кременчук, 39602)

про стягнення 40 935,73 грн.,

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

За участю представників сторін 15.03.2018р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.02.2017р. № 10-74/1942

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 15.01.2018р.

За участю представників сторін 19.03.2018р.:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні 19.03.2018р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук (далі по тексту - ПАТ "Полтаваобленерго" - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" , м. Кременчук (далі по тексту - ПАТ "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" - відповідач) про стягнення 40 935,73грн. пені, нарахованої за неналежне виконання умов Договору про постачання електричної енергії № 323 від 05.05.2009р. та додаткових угод до нього.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.03.2017р. у справі № 917/2051/16 (суддя Погрібна С.В.) (а.с. 270-273 т. 1) позовні вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ПАТ "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії 40 935,73 грн. пені та 1 378,00грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.06.2017р. (а.с. 174-178 т. 2) рішення господарського суду Полтавської області від 09.03.2017р. у справі № 917/2051/16 залишено без змін.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2017р. (а.с. 207-213) рішення господарського суду Полтавської області від 09.03.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 зі справи № 917/2051/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017р. справа передана для розгляду судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.11.2017р. суддя Ореховська О.О. прийняла справу № 917/2051/16 до свого провадження. Справу призначено до розгляду і судовому засіданні на 14.12.2017р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 14.12.2017р. розгляд справи відкладено на 16.01.2018р.

У зв"язку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, 16.01.2018р. судом постановлено ухвалу, якою призначено справу № 917/2051/16 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання суду на 15.02.2018р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 15.02.2018р. закрито підготовче засідання у справі № 917/2051/16. Справу призначено до судового розгляду по суті на 15.03.2018р.

В судовому засіданні 15.03.2018р. суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, оголосивши повноважним представникам позивача та відповідача орієнтований час його проголошення - 19.03.2018р., про що повідомив позивача і відповідача.

19.03.2018р. позивач та відповідач явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили.

В судовому засіданні 19.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного проведення передоплати у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період, у зв"язку з чим позивачем проведено нарахування та заявлено до стягнення з відповідача пені за несвоєчасне здійснення ним планових платежів за електричну енергію.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву (вх. № 15075 від 11.12.2017р.), посилаючись, зокрема на те, він не допускав заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, а на кінець кожного розрахункового періоду завжди мав переплату стосовно фактично спожитої енергії, та стягнення пені за планову попередню оплату є неправомірним, оскільки відсутня, власне, заборгованість.

В судовому засіданні 15.03.2018р. представник позивача виклав зміст та підстави позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.03.2018р. проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 17.10.2017р., з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

05.05.2009р. між Кременчуцькою філією ВАТ "Полтаваобленерго" (постачальник) та ЗАТ "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" (споживач) укладено ОСОБА_3 про постачання електричної енергії № 323 з додатками до неї (далі - ОСОБА_3 про постачання електричної енергії) (т. 1 а.с. 141-151).

ОСОБА_4 угодою від 18.05.2011р. до Договору про постачання електричної енергії, у зв'язку зі зміною найменування юридичних осіб, а саме Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" - на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" та Закритого акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" - на Публічне акціонерне товариство "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц", сторони внесли у ОСОБА_3 про постачання електричної енергії відповідні зміни (т. 1 а.с. 157).

Відповідно до п. 1 Договору про постачання електричної енергії, постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 2.3.3. зазначеного Договору, споживач зобов'язався оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" (Додаток № 2 до Договору) та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (Додаток № 3 до Договору ).

Так, у відповідності до п. 1 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії (т. 1 а.с. 149-151), розрахунковим вважається період з 0 годин 26 числа попереднього місяця до 0 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію провадяться споживачем виключного грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника. Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника за регульованим тарифом.

Відповідно до п. 2 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії , платежі за електричну енергію здійснюються споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника у наступних обсягах та строки:

- 35% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду;

- 35% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 10 числа розрахункового періоду;

- 30% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 20 числа розрахункового періоду.

ОСОБА_4 угодою від 07.04.2016р. (т. 1 а.с. 148) до Договору про постачання електричної енергії сторони змінили п. 2 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" щодо порядку внесення планових платежів за електричну енергію, виклавши його в наступній редакції:

"Платежі за електричну енергію здійснюються споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії у наступних обсягах та строки:

перший платіж у розмірі не менше 1/6 від вартості заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду;

подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/6 від вартості заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період, в кожен з наступних періодів:

2 платіж - з 01 до 05 числа розрахункового періоду;

3 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду;

4 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду;

5 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду;

6 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового періоду.

При цьому розмір оплати в указані періоди повинен бути менше вартості (договірного) електроспоживання на розрахунковий період, на 5 днів вперед.

Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу на обсяг електричної енергії, заявлений на поточний розрахунковий період та на відсоток планового платежу.

У разі відсутності інформації про тарифи на наступний розрахунковий період до дня здійснення платежу, споживач розраховує необхідну суму за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді.

Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно на підставі виставленого постачальником рахунка відповідного до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ."

Таким чином, уклавши з позивачем ОСОБА_4 угоду від 07.04.2016р. до Договору про постачання електричної енергії відповідач погодився зі зміною порядку оплати електричної енергії, відповідно до якого оплата електричної енергії здійснюється шляхом внесення планових платежів впродовж розрахункового періоду.

В п. 4.2.1 Договору про постачання електричної енергії сторони узгодили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3. - 2.3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. (п. 4.2.1 Договору).

Пунктом 9 Додатка № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії передбачено, що у разі несвоєчасної сплати платежів, обумовлених даним Порядком, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Під час дії Договору про постачання електричної енергії відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати замовлених обсягів електричної енергії виконував не належним чином, планові платежі з оплати електричної енергії здійснював з порушенням порядку та термінів, визначених умовами Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовними вимогами про стягнення з відповідача 40 935,73 грн. пені.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. ОСОБА_3 є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін у справі врегульовані Договором про постачання електричної енергії № 323 від 05.05.2009р. та Додатковими угодами до нього.

На спірні правовідносини поширюються положення Закону України "Про електроенергетику" ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики №28 від 31.07.1996 року ( зі змінами).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно п. 5.1. Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідно за ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт) управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов'язання за Договором про постачання електричної енергії.

Згідно з п. 6.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996р. № 28 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Правила), розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Пунктом 6.6 Правил передбачено, що оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком або оплатою, що провадиться за фактично відпущену електричну енергію.

Відповідно до пункту 6.7 Правил у разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу, розрахункового та планового періодів обумовлюється в договорі. Після закінчення періоду, обумовленого в договорі, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена протягом цього періоду, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного планового періоду (планових періодів).

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами (пункт 6.11 Правил).

Пунктом 1.2 Правил визначено, що розрахунковий період - це період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.

Відповідно до п. 2.3.3 Договору про постачання електричної енергії, споживач зобов'язаний оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" (Додаток № 2 до договору) та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (Додаток № 3 до Договору).

При цьому, як вже зазначалося вище, ОСОБА_4 угодою від 07.04.2016р. (т. 1 а.с. 148) до Договору про постачання електричної енергії сторони внесли зміни у п. 2 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до даного Договору щодо порядку внесення планових платежів за електричну енергію.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати замовлених обсягів електричної енергії виконував не належним чином. Планові платежі з оплати електричної енергії проводив з порушенням порядку та термінів, визначених в Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями за період з грудня 2015 р. по жовтень 2016 р. (т. 1 а.с. 6-140).

Стосовно посилання відповідача у відзиві на позов на відсутність заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, суд зауважує, що обов'язок в частині здійснення оплатити вартості електричної енергії виник у відповідача відповідно до п. 2.3.3. Договору про постачання електричної енергії та п. 2 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" де визначено розмір і строки здійснення планових платежів. Факт відсутності заборгованості у відповідача з оплати планових платежів за постачання електричної енергії підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Але, з огляду на визначений сторонами порядок проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, дат здійснених відповідачем проплат, матеріалами справи підтверджено, що мало місце порушення відповідачем договірних зобов'язань саме щодо термінів сплати планових платежів, обумовлених умовами Договору.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пункт 8.1 Правил користування електричною енергією визначає, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право, зокрема, на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

Сторони, укладаючи ОСОБА_3 про постачання електричної енергії, передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1 Договору).

Також у п. 9 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи момент виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий розрахунковий період відповідно до вимог ОСОБА_4 угоди від 07.04.2016р. до Договору про постачання електричної енергії № 232 від 05.05.2009р., яка не була визнана недійсною або скасована в установленому законом порядку, суд дійшов висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та умовам Договору про постачання електричної енергії з додатковими угодами до нього (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга Закон").

Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування пені, викладені у відзиві на позов, визнаються судом необґрунтованими з огляду на те, що відповідальність споживача (відповідач у справі) за неналежне виконання зобов'язань щодо своєчасного проведення оплати замовлених обсягів електричної енергії, встановлених Договором про постачання електричної енергії, врегульована п. 4.2.1. зазначеного Договору, п. 9. Додатку № 2 "Порядок розрахунків" № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії.

Таким чином, уклавши з позивачем ОСОБА_3 про постачання електричної енергії № 323 від 05.05.2009р. та додаткові угоди до нього відповідач погодився з їх умовами, у тому числі в частині нарахування пені у разі несвоєчасної сплати планових платежів, обумовлених умовами даного Договору.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення пені, відповідач твердження позивача не спростував. За таких обставин, позов задовольняється у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" (вул. Київська, 85, м. Кременчук, 39602; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, на р/р №1124 в ПФ ПРУ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, код 25717118) 40 935,73грн. пені та 1 378,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.03.2018р.

Суддя О.О. Ореховська