РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/21535/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про відшкодування 5 299,08 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Біла А.П. за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування 5 299,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21535/17. Розгляд справи призначено на 30.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017, чинної з 15.12.2017., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 30.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи №910/21535/17 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 01.03.2018.

У відзиві на позовну заяву, поданому 29.01.2018 Відповідач визнав сам факт та обставини ДТП, а також факт настання страхового випадку за договором обов'язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3002088, укладеного відповідачем із ОСОБА_2, проте, проти позову заперечив, з тих підстав, що Позивачем не додано належних доказів в обґрунтування позовних вимог в позові, а саме позивачем додано копію договору страхування КАСКО на одному аркуші, який не підписаний страхувальником, відтак договір, на який посилається позивач, як на підставу виникнення права суброгації, є неукладеним, тобто таким, що не породжує жодних прав та обов'язків. Відповідно, здійснена ним виплата не є страховим відшкодуванням, факт виплати не тягне за собою виникнення у позивача права суброгації.

Позивач подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву, згідно яких зазначив, що договір страхування, укладений між позивачем та його страхувальником є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним. Факт виплати страхового відшкодування за Договором №829001/4600/0000021 підтверджується платіжним дорученням №024785. Вина у скоєнні ДТП ОСОБА_3 підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси №521/9243/16. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застраховано відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АЕ/3002088 у Відповідача, що підтверджується витягом з бази МТСБУ та не заперечується Відповідачем.

Жоден з вище перелічених доказів Відповідачем не постановлено під сумнів та не спростовано. Всі наведені доводи та аргументи відповідача не мають під собою правового та законного підґрунтя та є не обґрунтованими по відношенню до суті спору.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2016 о 17 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Краснова трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «Шевроле» (д.н. НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_2, автомобіля "Тойота" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Мерседес" (д.н. НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_5

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шевроле» (д.н. НОМЕР_1), не врахував дорожньої обставини не витримав безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Тойота" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_4, який по інерції зіткнувся з автомобілем "Мерседес" (д.н. НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_5 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив правила п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дана обставина підтверджується довідкою ДАІ №92716720 від 20.07.2016 та постановою Малиновського районного суду м. Одеси справи №521/9243/16 від 24.06.2016, копії яких містяться у матеріалах справи.

24.06.2016 постановою Малиновського районного суду м. Одеси в адміністративній справі №521/9243/16 визнано винного ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю автомобіля "Мерседес" (д.н. НОМЕР_3), власником якого є ОСОБА_6, який був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №829001/4600/0000021 від 30.09.2015.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №829001/4600/0000021 від 30.09.2015, на підставі страхового акту №191797 від 14.06.2017 на суму 5 215,91 грн. у зв'язку з настанням страхової події позивачем виплачено страхувальнику 5 215,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №024785 від 15.06.2017.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП (22.04.2016), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 під керуванням транспортного засобу автомобіля «Шевроле» (д.н. НОМЕР_1), застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3002088. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 29.04.2015 по 28.04.2016.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АЕ/3002088 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Шевроле» (д.н. НОМЕР_1), на час спірної дорожньо-транспортної пригоди.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення визначеної позивачем суми фактичних витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 5 215,91 грн., які відповідачем не відшкодовані.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно до рахунку № від 07.06.2017 становить 5 215,91 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що Позивачем не додано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, оскільки позивач надав суду копію договору страхування КАСКО на одному аркуші, який не підписаний страхувальником, відтак договір, на який посилається позивач, як на підставу виникнення права суброгації є неукладеним, тобто таким, що не породжує жодних прав та обов'язків.

Вищевказані заперечення судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Поняття «договір страхування» закріплено в ЦК (ст. 979), Господарському кодексі України (ст. 354) та в Законі № 85/96-ВР. Так, згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

05.02.2018 подаючи заперечення на відзив відповідача, позивач долучив до суду повний текст договору добровільного страхування наземного транспорту №829001/4600/0000021 від 30.09.2015, укладений між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_6 Вказаний договір підписаний страхувальником та страховиком та скріплений печаткою позивача.

Відтак, посилання відповідача на те, що договір добровільного страхування наземного транспорту №829001/4600/0000021 від 30.09.2015 є не підписаним визнається судом безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Як було зазначено раніше відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 5 215,91 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/3002088 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000,00 грн.), а отже, у межах суми, що перейшла до позивача (5 215,91 грн.), з врахуванням того, що франшиза за полісом №АЕ/3002088 дорівнює 0,00 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 5 215,91 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 20.06.2017 звернувся до Відповідача з претензією №19896 вих. 4412, яку Відповідач отримав 06.07.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення. Однак до цього часу Відповідач добровільно не відшкодував шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

При цьому судом взято до уваги, що претензію на виплату страхового відшкодування Відповідач отримав 06.07.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом є 07.10.2017.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України №1961 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 20,58 грн. та 62,59 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 233, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, ідентифікаційний код 20033533) 5 215 (п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 91 коп. страхового відшкодування, 62 (шістдесят дві) грн. 59 коп. інфляційних втрат, 20 (двадцять) грн. 58 коп. 3% річних, а також 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено 05.03.2018

Суддя І.І. Борисенко