ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.2018 Справа № 920/122/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумбуд-Агро» (м. Суми)

до відповідача - Державного професійно-технічного навчального закладу «Лебединське вище професійне училище лісового господарства» (м. Лебедин, Сумська область)

провизнання недійсним договору,

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився,

від відповідача - не зявився.

Суть спору: Позивач просить суд визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання послуг вирощування сільськогосподарської продукції № 1 від 03.01.2018, у звязку із тим, що договір не містить всіх істотних умов.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що проти позовних вимог заперечує, оскільки між сторонами був укладений договір надання послуг, який відповідає вимогам ст.ст. 901-907 ЦК України та містить всі передбачені діючим законодавством умови для даного виду договорів.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Відповідно до ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи, що представники сторін в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи доказів і письмових пояснень, які викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 між сторонами було укладено договір про надання послуг вирощування сільськогосподарської продукції № 1 (надалі Договір).

Позивач зазначає, що у договорі відсутні істотні умови, а саме обєкт оренди, строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відсутність зазначених умов порушує права і законні інтереси позивача та перешкоджає виконанню зобовязань за Договором.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що Договір підлягає визнанню недійсним як такий, що не містить всіх істотних умов.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:

Відповідно до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі визнання правочину недійсним.

Цей спосіб захисту безпосередньо регламентується статтями 215 236 ЦК України.

Позивач обрав способ захисту та звернувся до суду з позовом про визнання Договору недійсним, оскільки Договір, на його думку, не містить всіх істотних умов.

Предметом даного позову є визнання недійсним Договору, а підставою даного позову, на думку позивача, є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого Договору недійсними.

Отже, предметом доказування у даній справі є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Крім того, у даній справі необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

За загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Як вже зазначалось, 03.01.2018 між сторонами було укладено договір № 1 про надання послуг вирощування сільськогосподарської продукції. Договір підписаний сторонами 03.01.2018 та скріплений печатками сторін. Строк дії Договору з 03.01.2018 по 03.01.2025.

Факт укладення вищезазначеного Договору сторонами не заперечується.

В преамбулі Договору зазначено, що сторони керуються, в тому числі ст. 901 ЦК України (Надання послуг).

Відповідно до п. 1.2 Договору, договір укладено з метою створення нових та поліпшення існуючої навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних питань працівників та учнів училища. Сторони домовились здійснювати заходи щодо розвитку матеріально-технічної бази відповідача, шляхом виконання визначених сторонами робіт.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завдання замовника надати послугу, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору, в першу чергу є умови про предмет договору.

Предметом договору про надання послуг (як істотною умовою) є сама нематеріальна послуга, тобто те нематеріальне благо, яке отримує замовник у процесі вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності.

Крім того, договір про надання послуг, виходячи з системного аналізу статей ЦК України, повинен містити: предмет - опис послуги, яка надається, плата, якщо договір є оплатним, термін дії договору, виконання договору особисто виконавцем або можливість передачі цього обовязку третій особі, відповідальність сторін у разі невиконання або неналежного виконання договору, умови дострокового розірвання договору.

Предмет Договору передбачений п. 1.2 Договору, порядок розрахунків 4 Розділом, термін дії договору 3 Розділом, відповідальність сторін 5 Розділ, умови дострокового розірвання Договору 6 Розділ.

Як зазначає позивач, у Договорі відсутні істотні умови, а саме обєкт оренди, строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Проте, як встановлено вище, для договору про надання послуг главою 63 ЦК України не передбачено вимог стосовно істотних умов, про які зазначає позивач, а норми Закону України «Про оренду землі» до даних правовідносин не застосовуються.

Згідно ст. 14 ГПК України (Диспозитивність господарського судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, є вчиненими в належній формі з 03.01.2018, шляхом підписання сторонами, господарський Договір договір про надання послуг, в якому наявні всі передбачені законом умови, необхідні для його укладення - досягнуто згоди за всіма необхідними для договору послуг умовами, в тому числі і стосовно предмету договору (істотна умова договору).

Позивачем не доведено наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання укладеного між сторонами 03.01.2018 договору про надання послуг вирощування сільськогосподарської продукції № 1 недійсними.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необгрунтованими.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено23.03.2018.

Суддя ОСОБА_1