РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Справа №903/17/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Мамченко Ю.А. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ващенка Євгена Олександровича на ухвалу господарського суду Волинської області від 26.02.2018р. у справі №903/17/18 (суддя Шум М.С.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Ващенка Євгена Олександровича (м.Нова Одеса, Миколаївстька область)

до Приватного виробничого підприємства "Оазис" (с.Зміїнець, Луцький район, Волинська обл.)

про стягнення 154624,07 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ващенко Є.О. звернувся із позовною заявою до Приватного виробничого підприємства "Оазис" про стягнення 154624,07грн., в тому числі: 122001,00грн. сума попередньої оплати, 15298,93грн. інфляційні втрати та 17324,14грн. штрафні санкції, при цьому посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань, а саме поставки сільськогосподарської техніки та запчастин до неї.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 06.02.2018р. засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.02.2018р.

21.02.2018р. до господарського суду Волинської області від фізичної особи-підприємця Воропаєва Віталія Валерійовича надійшло клопотання про залучення останнього до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Суд ухвалив відхилити клопотання про залучення останнього до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.02.2018р. (суддя Шум М.С.) закрито провадження у справі №903/17/18 за позовом Фізичної особи - підприємця Ващенка Євгена Олександровича до Приватного виробничого підприємства "Оазис" про стягнення 154624,07 грн., оскільки суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Фізична особа - підприємець Ващенко Євген Олександрович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№539/18 від 16.03.2018р.).

В скарзі апелянт посилається на положення ст.20 ГПК України, якою передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Таким чином Закон зазначає єдину формальну умову не розгляду справи господарським судом - це відсутність статусу підприємця.

Зазначений договір носить господарський характер виходячи з його змісту та характеристики самого товару, тобто даний товар явно не використовується у побуті для задоволення побутових вимог фізичної особи, а використовується для масової розсадки овочів для збільшення виробництва праці, що характерно для товарного виробництва. В специфікації до зазначеного договору мова йдеться про поставку товару, що характерно для господарських відносин.

Скаржник зазначає, що є зареєстрованим підприємцем і може здійснювати будь-яку діяльність і навіть без додавання певного КВЕД (використовувати цю машину для самостійного вирощування овочів або для надання послуг з розсадження іншим підприємцям та таке інше), тому що правоздатність може бути обмежена тільки Законом, що вбачається з:

- п.3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. №11;

- позиції ДФС (Лист ДФС від 22.12.2015 №11982/Х/99-95-42-03-14), де зазначено, що код виду діяльності не створює прав чи обов'язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків.

Код виду діяльності не обов'язково достатній критерій для виконання умов, передбачених нормативними актами. У застосуванні нормативних актів чи контрактів код виду діяльності - це припущення, а не доказ (абзац 8 п.1 КВЕД ДК 009:2010).

Крім того, відповідач в абз.9 на другому аркуші відзиву сам зазначає апелянта як підприємця, який не бажає прийняти товар.

Апелянт вважає, що викладене свідчить про фактичну наявність господарських відносин, а суд підійшов до вирішення даного питання суто з формальних підстав.

Крім того суд не роз'яснив до якого суду треба звертатись (ч.2 ст.231 ГПК України).

На підставі викладеного, Фізична особа - підприємець Ващенко Євген Олександрович просить суд скасувати ухвалу суду від 26.02.2018р. у справі №903/17/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.03.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Ващенка Євгена Олександровича на ухвалу господарського суду Волинської області від 26.02.2018р. у справі №903/17/18. Розгляд скарги призначено на 28 березня 2018 року о 12:00 год. в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Роз'яснено відповідачу право подати відзив на апеляційну скаргу.

27.03.2018р. від приватного виробничого підприємства «Оазис» надійшла письмова заява у справі (вх.№9469/18), в якій директор зазначає, що договір купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р., на який посилається позивач, був укладений між Приватним виробничим підприємством «Оазис» та громадянином України Ващенком Євгеном Олександровичем, тому даний спір не підсудний господарським судам.

З вимогами апеляційної скарги ПВП «Оазис» не погоджується повністю, вважає їх незаконними та такими, що порушують норми Господарського процесуального кодексу України.

Посилаючись на положення п.1 ч.1 ст.20, ч.1 ст.119, п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, просить суд: визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви; поновити пропущений строк на подання заяви; розглядати апеляційну скаргу без участі представника ПВП «Оазис»; ухвалу господарського суду Волинської області від 26.02.2018р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки відповідачем не було пропущено строк на подання заяви, остання, в частині визнання поважними причини пропуску строку та його поновлення, колегією суддів не розглядалася.

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що учасники справи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання (арк.справи 63), заяву директора відповідача про розгляд скарги без участі представника ПВП «Оазис», а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заяви відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

25.11.2016р. між ПВП «Оазис» (діяло на підставі статуту) та громадянином України Ващенком Є.О. (паспортні дані - НОМЕР_2, виданий 13.05.2003р. Нововолинський РВ УМВС України в Миколаєвській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) укладено договір купівлі-продажу №199 (арк.справи 8).

В пункті 12.1 вказаного договору (юридичні адреси сторін, банківські реквізити сторін), зазначено паспортні дані громадянина України Ващенка Є.О., вказано також покупця: Ващенко Є.О. (арк.справи 8, оборот).

Специфікація №1 від 25.11.2016р. до договору купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р. також підписана Ващенком Є.О. (арк.справи 9).

Рахунок на оплату товару за №553 від 25.11.2016р. (арк.справи 10) та видаткова накладна №01 від 03.01.2017р. (арк.справи 30) виписані Ващенку Є.О.

Згідно квитанції №19586635 від 02.12.2016р. оплату за вказаним вище договором провів Ващенко Є.О. (арк.справи 11)

Наявна в матеріалах справи переписка велася від фізичної особи Ващенка Є.О. (лист від 09.01.2017р., арк.справи 21), або із Ващенком Є.О., як фізичною особою (лист №118 від 31.01.2018р., арк.справи 20).

Як вбачається Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Ващенко Є.О.(56602, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1), обрав такі види діяльності: код КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); код КВЕД 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено, спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Як було встановлено, договір купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р. укладався між Приватним виробничим підприємством "Оазис" та громадянином України Ващенком Є.О., як фізичною особою.

Зміст укладеного договору та інші правовстановлюючі документи, наявні в матеріалах справи, не містять вказівок на використанням Ващенком Є.О. статусу підприємця при укладенні цього договору, а останній не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю Ващенка Є.О.

Також, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою від 06.02.2018р. господарський суд Волинської області зобов'язав позивача надати суду: докази щодо використання сільськогосподарської техніки (придбаної по договору купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р.) в господарській діяльності Фізичної особи-підприємця Ващенка Євгена Олександровича згідно кодів КВЕД зазначених у відомостях ЄДРПОУ по останньому, та у зв'язку з цим подати додаткове правове обґрунтування щодо можливості розгляду справи у суді господарської юрисдикції.

Позивачем, на виконання зазначеної ухвали, не подано жодних доказів, що сільськогосподарська техніка, оплачена по договору купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р., буде використовуватися в господарській діяльності ФОП Ващенка Євгена Олександровича. Також, позивачем не наведено аргументів та не подано доказів, що сільськогосподарська техніка, оплачена по договору купівлі-продажу №199 від 25.11.2016р. не буде використовуватися Ващенком Є.О., як фізичною особою, для особистих потреб, тощо.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як було встановлено, зазначений спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися у судах загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як встановлено ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269-284 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ващенка Євгена Олександровича на ухвалу господарського суду Волинської області від 26.02.2018р. у справі № 903/17/18 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний тест постанови складено 29.03.2018р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.