ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/943/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Калашник В.О.

секретаря судового засідання Кричовський Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в

особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення

ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.,

вул. Дегтярівська, 27Т,м. Київ,04119

до відповідача: Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства

"Івано-Франківськцемент"

с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77422

про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором № 136-2012 від 29.03.2012 в сумі 140081735,88 грн.

за участю:

Від позивача представник не з'явився

Від відповідача представник не з'явився

Встановив:

Судове засідання у даній справі здійснювалось в режимі відеоконференцзв"язку.

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором № 136-2012 від 29.03.2012 в сумі 140081735,88 грн.

Як вбачається з матеріалів та встановлено в судовому засіданні, між позивачем, Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем, дочірнім підприємством "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", 28.03.2012, був укладений кредитний договір № 136-2012.

За умовами вказаного кредитного договору позивач зобов"язувався надати відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 55000000,00 грн з кінцевим строком погашення кредиту 26.03.2014

Відповідач, в свою чергу, зобов"язувався використовувати кошти за цільовим призначенням та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі передбачені договором.

В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення , згідно яких змінювались відсоткові ставки по кредиту , зокрема договором 10 від 31.07.13 встановлено процентну ставку за користування кредитом:

- з 29.03.2012 по 30.11.2012 - 19%;

- з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 30%;

- з 1.01.2013 по 30.06.2013 - 25%

- з 01.07.2013 - 27%.

Згідно з п. 2.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році та календарна кількість днів у місяці, методом факт/факт.

Проценти за користування кредитом, позичальник сплачує щомісяця на рахунок , не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

На виконання договірних зобов"язань позивачем надано відповідачу кредитні кошти у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 55000000,00грн.

Однак в порушення договірних зобов"язань, відповідач не проводив сплату кредиту та процентів за користування кредитом , а тому станом на 21.06.2016, утворилась заборгованість в сумі - 55000000,00грн - заборгованість за кредитом та 24300892,54 грн - заборгованість за процентами.

Відповідно до пункту 14.4 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені починається з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання.

На підставі наведеної договірної умови, відповідачу нарахована пеня за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом , яка станом на 21.06.2016 становить:

- 4037635,21грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту;

- 11551811,51 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

В зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, у відповідності до ст.625 ЦК України, відповідачу нараховано три проценти річних за прострочення сплати кредиту в сумі 3695671,45грн та 584621,07 грн 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту , а також 4046638,84 грн - інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів та 36864465,26 грн - інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту.

Таким чином, загальна сума заборгованості за договором кредиту № 136-2012 від 28.03.2012, станом на 21.06.2016 становить 140081735,88грн.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. від 29.08.2015 повідомлено відповідача про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, а саме:

- договору про внесення змін від 17.02.2014;

- договору про внесення змін від 27.02.2014;

- договору про внесення змін від 17.03.2014;

- договору про внесення змін від 30.04.2014;

- договору про внесення змін від 15.05.2014;

- договору про внесення змін від 16.06.2014;

- договору про внесення змін від 15.07.2014;

- договору про внесення змін від 12.08.2014;

- договору про внесення змін від 15.08.2014;

- договору про внесення змін від 15.09.2014;

- договору про внесення змін від 15.10.2014;

- договору про внесення змін від 31.10.2014.

Згідно вказаних договорів змінювалась процентна ставка та строк користування кредитом.

Відповідач з вказаним повідомленням не погодився та звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування повідомлення про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору №136-2012 від 28.03.2012.

Оскільки, прийняте у справі №910/23036/17 рішення щодо чинності спірних договорів про внесення змін до кредитного договору №136-2012 від 28.03.2012, може вплинути на прийняте рішення у даній справі, ухвалою суду від 17.01.17 зупинено провадження у даній справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/23036/17.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.17 по справі №910/23036/16 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни викладене у формі повідомлення №11/2-27197 від 28.08.2015 р. про нікчемність Договорів про внесення змін до Кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012 р. які були укладені між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент».

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіна Марина Анатоліївна звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк "Славкіної Марини Анатоліївни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 по справі №910/23036/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2017 касаційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/23036/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 у справі № 910/23036/16 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи ФГВФО, викладене у формі повідомлення №11/2-27197 від 28.08.2015 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012, які були укладені між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент», стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк "Славкіної Марини Анатоліївни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 по справі №910/23036/16 залишено без змін.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень винесене Господарським судом міста Києва у справі №910/23036/16 рішення від 07.11.2017 набрало законної сили.

Оскільки підстави, що зумовили зупинення провадження у справі усунуті, та з метою з'ясування дійсних обставин у справі ухвалою суду провадження у справі поновлено та призначити справу до розгляду в судовому засіданні.

Однак відповідач з сумою нарахованої заборгованості не погодився та вважає, що позивачем невірно застосовано процентні ставки та строки повернення кредиту.

З метою встановлення дійсних обставин у справі , представник відповідача подав суду клопотання про призначення у даній справі судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2017 винесеною у даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз» .

За результатами експертизи складено висновок експерта №8963.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві , просить суд позов задоволити . Крім того , представник позивача заявив суду усне клопотання про зупинення провадження у справі в зв"язку з поданням до Верховного суду касаційної скарги у справі №910/23036/16 про визнання протиправними та скасування повідомлення про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012.

Розглянувши подане клопотання суд вважає його необгрунтованим та таким , що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приписами статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оскільки, рішення у справі №910/23036/16 залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 , воно набрало законної сили 05.02.2018, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі. Крім того, доказів перебування вказаної справи на розгляді у Верховному суді позивачем не надано.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення клопотання , вважає його безпідставним і таким, що спрямоване на затягування судового процесу.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

Крім цього, при задоволені касаційної скарги сторони не позбавлені права звернутися до господарського суду Івано-Франківської області з заявою про перегляд рішення у справі №909/943/16 за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково з врахуванням висновку експерта та додаткових договорів до кредитного договору, про що подав відповідну заяву. Також, у вказаній заяві представник відповідача просить суд відстрочити виконання рішення суду на один рік з дня набрання рішенням законної сили. Вказану заяву відповідач обгрунтовує тим, що на даний час підприємство перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утруднює виконання рішення суду. На підприємстві відсутні кошти та майно для виконання рішення господарського суду в повному об'ємі. В підтвердження вказаних обставин відповідачем подано звіт про фінансовий стан 31.12.2017 та звіт про фінансові результати за 2017 року .

При примусовому виконанні судового рішення виникне загроза банкрутства підприємства, оскільки, у останнього відсутні кошти на банківських рахунках і майно в обсязі суми визначені рішенням суду, на яке можливо було б звернути стягнення. Тому, одномоментне стягнення залишкових коштів, звернення стягнення на майно та готову продукцію підприємства в обсязі, яке буде визначене рішенням суду, не дасть можливості виконати рішення суду в повному обсязі.

Крім того, представник відповідача зазначив, що основними видами діяльності підприємства є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, розведення великої рогатої худоби молочних порід, розведення свиней що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

При реалізації вирощеної власної сільськогосподарської продукції у підриємства накопичуються обігові кошти, основним призначенням яких є: забезпечення безперервного процесу виробництва і реалізації продукції, повноти та своєчасності фінансування комерційної діяльності. Тому необхідний їх постійний рух, який відбувається у формі кругообігу - послідовної зміни їх функціональних форм у виробництві.

Тобто, коли оборотні кошти проходять повний виробничий цикл, то у підприємства з'являється можливість вкладення ресурсів в черговий виробничий цикл. Швидкість даного кругообігу безпосередньо впливає на дохідність, а отже і на кінцевий результат фінансово-господарської діяльності підприємства.

Враховуючи викладені обставини представник відповідача просить суд відстрочити виконання рішення суду на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін , дослідивши обставини у справі і подані докази, оцінивши їх відповідно до ст.86 ГПК України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню із слідуючих підстав:

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між позивачем, Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та дочірнім підприємством "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", 28.03.2012, був укладений кредитний договір № 136-2012.

За умовами вказаного кредитного договору позивач зобов"язувався надати відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 55000000,00 грн з кінцевим строком погашення кредиту 26.03.2014

Відповідач, в свою чергу, зобов"язувався використовувати кошти за цільовим призначенням та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі передбачені договором.

В подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення , згідно яких змінювались відсоткові ставки по кредиту , зокрема договором 10 від 31.07.13 встановлено процентну ставку за користування кредитом:

- з 29.03.2012 по 30.11.2012 - 19%;

- з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 30%;

- з 1.01.2013 по 30.06.2013 - 25%

- з 01.07.2013 - 27%.

Згідно з п. 2.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році та календарна кількість днів у місяці, методом факт/факт.

Проценти за користування кредитом, позичальник сплачує щомісяця на рахунок , не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

Відповідно до статті 15 та 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого порушеного права або інтересу.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.17 по справі №910/23036/16 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни викладене у формі повідомлення №11/2-27197 від 28.08.2015 р. про нікчемність Договорів про внесення змін до Кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012 р. які були укладені між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк "Славкіної Марини Анатоліївни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 по справі №910/23036/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2017 касаційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/23036/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 у справі № 910/23036/16 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи ФГВФО, викладене у формі повідомлення №11/2-27197 від 28.08.2015 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012, які були укладені між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент», стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк "Славкіної Марини Анатоліївни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 по справі №910/23036/16 залишено без змін.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень винесене Господарським судом міста Києва у справі №910/23036/16 рішення від 07.11.2017 набрало законної сили.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведену норму закону , суд приймає рішення господарського суду міста Києва винесене у справі №910/23036/16, як доказ в підтвердження укладення між сторонами зазначених вище додаткових угод до кредитного договору.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Статтею 526 ЦК України визначено , що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання договірних зобов"язань позивачем надано відповідачу кредитні кошти у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 55000000,00 грн.

Однак відповідач з сумою нарахованої заборгованості не погодився та вважає, що позивачем невірно застосовано процентні ставки та строки повернення кредиту.

З метою встановлення дійсних обставин у справі ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2017 винесеною у даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз» .

Відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В той час, ст. 76, 77 ГПК України, які регулюють питання належності і допустимості доказів, передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України).

Отже, факт наявності заборгованості не може підтверджуватись одним розрахунком банку без посилання та надання суду первинних бухгалтерських документів. Навпаки, висновок експертизи базується на аналізі первинних бухгалтерських документів та матеріалів господарської справи.

З врахуванням наведеного, суд вважає висновок судового експерта одним із належних доказів, який поряд з іншими доказами, підлягає перевірці й оцінці судом під час розгляду справи.

З оглянутого в судовому засіданні висновку №8963 судово-економічної експертизи у даній справі встановлено, що за умови чинності договорів про внесення змін до Кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012 відсутня прострочена заборгованість за кредитом, оскільки кінцевий термін погашення кредиту - 26.04.2020. Документально підтверджується наявність заборгованості за процентами за користування кредитом - 13479849,67 грн.

Відповідно до пункту 14.4 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені починається з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання.

На підставі наведеної договірної умови, відповідачу правомірно нарахована пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 4037635,21 грн. Однак, не підлягає задоволеню пеня за несвоєчасну сплату кредиту , оскільки строк сплати кредиту ще не настав.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми закону , сума трьох процентів річних згідно висновку експерта підтверджується на суму - 282223,06 грн. ; інфляційні збитки - 1208208,16грн.

Не підлягають задоволенню три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту та інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки строк сплати кредиту ще не настав.

Таким чином, загальна сума заборгованості за договором кредиту № 136-2012 від 29.03.2012, згідно висновку судового експерта склала - 19007916,10грн.

Вказана сума боргу підтверджується наявними у справі доказами, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню .

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Розглянувши заяву відповідача про відстрочку виконання судового рішення, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з винятковими (об'єктивними, непереборними) та виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Отже, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання заявнику відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки, як для відповідача (боржника) при виконання рішення у встановлений строк, так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та з'ясовано в судовому засіданні, відповідач знаходиться у складному фінансовому становищі, що підтверджується, зокрема і звітом про фінансовий стан 31.12.2017 та звіт про фінансові результати за 2017 року .

Крім того, основними видами діяльності підприємства є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, розведення великої рогатої худоби молочних порід, розведення свиней що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

При реалізації вирощеної власної сільськогосподарської продукції у підриємства накопичуються обігові кошти, основним призначенням яких є: забезпечення безперервного процесу виробництва і реалізації продукції, повноти та своєчасності фінансування комерційної діяльності. Тому необхідний їх постійний рух, який відбувається у формі кругообігу - послідовної зміни їх функціональних форм у виробництві.

Тобто, коли оборотні кошти проходять повний виробничий цикл, то у підприємства з'являється можливість вкладення ресурсів в черговий виробничий цикл. Швидкість даного кругообігу напряму впливає на дохідність, а отже і на кінцевий результат фінансово-господарської діяльності підприємства.

Тому, негайне стягнення заборгованості суттєво вплине на фінансово-господарську діяльність відповідача та може призвести до його неплатоспроможності, і як наслідок банкрутство підприємства.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що негайне виконання рішення господарського суду ускладнюється внаслідок складного фінансовому становищі та наявності грошових зобов'язань перед іншими кредиторами, а тому відстрочення виконання рішення суду надасть відповідачу можливість продовжувати здійснювати господарську діяльність, зберегти матеріально-технічну базу, що в подальшому забезпечить сплату заборгованості.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд врахував інтереси обох сторін, та вважає, що з метою реального виконання рішення суду доцільним є задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 136-2012 від 29.03.2012 в сумі 19007916,10грн на один рік.

Крім цього, суд приймає до уваги той факт, що стягнення з відповідача підлягають лише нарахування за неналежне користування кредитними коштами.

Ухвалою суду відстрочено і сплату судового збору до прийняття судового рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, то стягнення суми судового збору здійснюється у доход державного бюджету України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати слід стягнути зі сторін пропорційно сумі задоволених позовних вимог в дохід державного бюджету.

На підставі викладеного , відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 509, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України , керуючись 73-79, 86, 120,123,129,178, 202, 233, 238-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до відповідача, Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором № 136-2012 від 29.03.2012 в сумі 140081735,88 грн.

Стягнути з відповідача, Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" (с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, код 20539936) на користь позивача, Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни ( вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, код 19017842) - 19007916,10грн., а саме: заборгованість за процентами за користування кредитом - 13479849,67 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 4037635,21 грн. ; три проценти річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 282223,06 грн. ; інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 1208208,16грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили та направити позивачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відстрочити виконання рішення суду до 29.03.19.

Стягнути з позивача, Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни ( вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, код 19017842) в дохід державного бюджету 178652,43 грн судового збору, які слід перерахувати за наступними реквізитами (одержувач: УДКСУ у м. Івано-Франківську; назва рахунку: Державний м. Івано-Франківськ 22030001; МФО одержувача: 836014; р/р 3002; код ЄДРПОУ одержувача: 37952250; код класифікації доходів: 22030001; назва коду класифікації доходів: Судовий збір (державна судова адміністрація України, 050); назва суду: господарський суд Івано-Франківської області).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача, Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" (с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, код 20539936) в дохід державного бюджету 28047,57 грн судового збору, які слід перерахувати за наступними реквізитами (одержувач: УДКСУ у м. Івано-Франківську; назва рахунку: Державний м. Івано-Франківськ 22030001; МФО одержувача: 836014; р/р 3002; код ЄДРПОУ одержувача: 37952250; код класифікації доходів: 22030001; назва коду класифікації доходів: Судовий збір (державна судова адміністрація України, 050); назва суду: господарський суд Івано-Франківської області).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.04.2018

Суддя Калашник В.О.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі Судова влада України, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі: http://court.gov.ua/fair/sud5010/

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/

Веб-адреса Господарського суду Івано-Франківської області: http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/

e-mail суду: . Інформація за тел.: (0342) 55-94-88

Звернути увагу, що учасники справи можуть отримувати процесуальні документи в електронному вигляді. Для цього необхідно зареєструватись в системі, розміщеній на офіційному веб-порталі "Судова влада України" (https://e-court.mail.gov.ua/?_task=login&_action=plugin.registration_rules) та подати до суду заявку для отримання процесуальних документів в електронному вигляді.