ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. м. Харків Справа № 922/5389/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", 01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ;

до Приватного акціонерного товариства Термолайф, 61071, м. Харків, шоссе Карачівське, 44, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод", 61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, 24, ;

про стягнення 44309645,32 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача не з"явився );

відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н, від 18.07.2017);

трет особа ОСОБА_2 (довіреність б/н, від 12.03.2018).

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", м. Киів, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Термолайф", (відповідача) суми заборгованості у розмірі 1627276 доларів 12 центів, що в гривневому еквіваленті становить 35483437,63 гривень та 5948028,54 гривень, яка складається з: 1010000,00 доларів США (22023473,19 грн.) заборгованості за кредитом, 617276,12 доларів США (13459964,44 грн.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 3069849,39 грн. пені за прострочення заборгованості за кредитом, 2878179,15 грн. пені за прострочення оплати процентів за користування кредитом. Крім того, позивач просить суд 182700,00 грн. судового збору покласти на відповідача.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2017 касаційну скаргу ПрАТ «Сбербанк» задоволено, смудові рішення скасовано, справу №922/5389/15 направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Вищим господарським судом України було надано вказівки щодо нового розгляду справи, а саме: при новому розгляді справи суд першої інстанції повинен вжити всіх необхідних заходів для додержання рівності та змагальності сторін перед Законом і судом, врахувати при розгляді справи, що клопотання позивача про залучення до участі у справі ПАТ "Харківський коксовий завод" в якості солідарного відповідача має розглядатись окремо і незалежно від результатів розгляду клопотання про збільшення позовних вимог та вжити всіх передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

Розпорядженням начальника відділу управління персоналом господарського суду Харківської області від 09.01.2018 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/5389/15.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 922/5389/15 визначено суддю Новікову Н.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.2018 відкрито підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 01.02.2018 о 10.30.

01.02.2018 повідомлено сторони, що у звязку з відпусткою судді, підготовче засідання відбудеться 06.02.2018 на 12:30 год. Протокольними ухвалами підготовче засідання неодноразово відкладалось, і протокольною ухвалою від 07.03.2018 було призначене підготовче засідання на 12.03.2018.

05.03.2018 позивач звернувся через канцелярію суду з клопотанням (вх. №6003 від 05.03.2018) про залучення до участі у справі №922/5389/15 у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «Терморок» (61052 Харківська обл., місто Харків, пров. Сімферопольський, буд 6, офіс 204/2, 40457938) та ПрАТ «Термоплита» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул Чкалова, буд 44, офіс 803, 40457699).

05.03.2018 позивач звернувся через канцелярію суду з клопотанням (вх. №6004 від 05.03.2018) про залучення до участі у справі №922/5389/15 у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «Менеджмент логістик компані» (01021 м. Харків, вул Молочна буд. 38, корпус 19, офіс 408, код 32931413) та ОСОБА_3, (61058, м. Харків, вул ДанілевськогоАДРЕСА_1 код НОМЕР_1).

В підготовчому засіданні 12.03.2018р. повноважний представник позивача підтримав зазначені клопотання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2018 було відмовлено у задоволенні клопотань позивача вх. №6003 від 05.03.2018 та клопотання вх. №6004 від 05.03.2018 про залучення до участі у справі №922/5389/15 у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Крім цього, позивачем було подане клопотання про залучення співвідповідача та розгляд заяви про збільшення позовних вимог від 12.03.2018.

У судовому засіданні 12.03.2018, повноважний представник позивача зазначив, що клопотання про збільшеня позовних вимог від 15.05.2017р., про яке зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 19.02.2017, він не підтримує у звязку із зверненням до суду з новою заявою про збільшення позовних вимог, тому просив залишити його без розгляду, наполягаючи на розгляді нової заяви про збільшення позовних вимог, доданої до клопотання про залучення співвідповідача та розгляд заяви про збільшення позовних вимог від 12.03.2018 (вх. № 6386).

Враховуючи вищезазначені пояснення представника позивача, беручи до уваги звернення позивача з заявою про збільшення позовних вимог від 12.03.2018р., суд протокольною ухвалою від 12.03.2018р. на підставі п.5 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишив без розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог в редакції від 15.05.2017р.

Водночас, за наслідками розгляду клопотання про залучення співвідповідача та розгляд заяви про збільшення позовних вимог від 12.03.2018, суд постановив ухвалу від 12.03.2018, якою в частині збільшення позовних вимог відмовиив у прийнятті такої заяви та повернув її позивачу, також відмовив у задоволенні клопотання у частині залучення співвідповідача.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 статті 182 ГПК України, зясувавши, що сторони надали всі наявні докази, на які вони посилаються, за письмовою згодою учасників справи (вх. № 6537 від 12.03.2018), в порядку ч. 6 статті 183, на підставі п. 3 ч. 2 статті 185 ГПК України суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи по суті в той же день після закриття підготовчого провадження 12.03.2018 о 15:30 год.

Судом відкрито судове засідання по розгляду справи по суті 12.03.2018.

12.03.2018 представник позивача звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням про відвід судді (вх.6529 від 12.03.2018).

Ухвалою господарського суд Харківської області від 12.03.2018 клопотання позивача про відвід судді визнано необґрунтованим та передано його на розгляд іншому судді, у звязку з чим, судом оголошено перерву у судовому засіданні до 19.03.2018 о 14.00.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями для розгляду клопотання про відвід судді (вх.6529 від 12.03.2018) визначено суддю Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2018 - відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відвід судді Новікової Н.А. (вх.6529 від 12.03.2018).

14.03.2018 через канцелярію господарського суду Харківської області було подано клопотання про зупинення провадження усправі від 13.03.2018 (вх. 6840 від 14.03.2018), в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №922/6554/15 в межах якої встановлюються факти і обставини, які необхідні для повного та обєктивного розгляду справи №922/5389/15, та у звязку з чим просить зупинити провадження у даній справі з підстав неможливості подальшого розгляду справи.

У судовому засіданні 19.03.2018, суд розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі (вх. 6840 від 14.03.2018), суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 207 ГПК України передбачено порядок розгляду заяв та клопотань, поданих учасниками справи. Виходячи з аналізу вказаної статті учасник справи, подаючи заяви чи клопотання на стадії розгляду справи по суті, повинен навести поважні причини, з яких такі заяви чи клопотання не були заявлені в підготовчому провадженні. У звязку з чим, ч. 2 ст. 207 ГПК України встановлений обовязок суду залишити заяву чи клопотання учасників справи без розгляду у звязку з відсутність поважних причин через які такі заяви чи клопотання не були подані в підготовчому провадженні.

Як вбачається з поданого позивачем клопотання про зупинення провадження у справі від 13.03.2018, позивач не обґрунтовує та не вказує на поважні причини, через які він не зміг подати дане клопотання на стадії підготовчого провадження. Крім цього, до клопотання про зупинення провадження у справі ніяких доказів, які свідчили б про неможливість подання такого клопотання на стадії підготовчого провадження чи доказів, які б підтверджували наявність поважних причин не подання цього клопотання в підготовчому провадженні позивачем не надано, при цьому останній є стороною у справі №922/6554/15, а тому підстав вважати, що останній дізнався про те, що така перебуває в провадженні господарського суду Харківської області, не вбачається.

Беручи до уваги обовязок суду, передбачений ст. 207 ГПК України залишити заяву чи клопотання учасників справи без розгляду у звязку з відсутність поважних причин через які такі заяви чи клопотання не були подані в підготовчому провадженні, враховуючи не обґрунтованість порушення строків встановлених законом для подання заяв чи клопотань, суд, протокольною ухвалою від 19.03.2018 на підставі ст. 207 ГПК України залишив клопотання про зупинення провадження у справі від 13.03.2018 без розгляду.

19.09.2018 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 676 від 19.03.2018), в якому позивач зазначає, що у звязку з погодними умовами не може забезпечити явку свого представника в судове засідання через, що просить суд відкласти судове засідання. Проти задоволення якого, у судовому засіданні 19.03.2018, виступив повноважний представник відповідача, який зазначив, що станом на дату розгляду справи ніяких обмежень руху не має, таким чином, посилання позивача, на погрішення погодних умов, як причину неявки представника позивача у судове засідання що могло б стати підставою для відкладення судового засідання вважає необґрунтованою та заперечує проти задоволення такого клопотання.

Повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, також заперечував проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГПК України Суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України передбачено підстави при наявності яких суд може відкласти розгляд справи, а саме: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Суд розглянувши матеріали справи та клопотання позивача про відкладення розгляду справи, вважає клопотання необґрунтованим і відхиляє його у звязку з відсутністю будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність транспортного сполучення між містом Киів та Харків та/або наявності будь-яких технічних проблем, які б унеможливлювали участь представника позивача у судовому засіданні, а також виходячи з того, що всі докази необхідні для розгляду справи по суті зібрані на стадії підготовчого провадження, оскільки судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, при цьому останнім про можливість їх надання в майбутньому в клопотанні про відкладення справи не зазначено, тобто позивачу було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані добросовісно користуватися процесуальними правами. Подання клопотань, які вже вирішені судом, а також спрямованих на штучне затягування судового процессу недопустимо, а також, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та робить висновок про можливість розгляду справи по суті без участі представника позивача.

Виконавши всі вказівки Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги те, що всі докази необхідні для розгляду справи по суті зібрані на стадії підготовчого провадження, встановивши можливість розгляду справи по суті, суд у відповідності до чиного ГПК України, суд у звязку з відсутністю представника позивача коротко оголошує суть позовних вимог та повідомляє учасників процесу, що у своїй позовній заяві позивач вказує, що станом на 01.09.2015 за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 обліковується загальна заборгованість ПрАТ «Харківський коксовий завод» в сумі 1 627 276 доларів США 12 центів, яка складається з:

- простроченої заборгованості за Кредитом - 1 010 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті (за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку) становить 22 023 473,19 грн.;

- простроченої заборгованості по процентам за користування Кредитом - 617 276,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті (за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку) становить 13 459 964,44 грн. за період з 04.11.2014 по 31.08.2015 ;

- пені за прострочення повернення заборгованості за Кредитом - 3 069 849,39 гривень за період з 07.04.2015р. по 01.09.2015р.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитом - 2 878 179,15 гривень за період з 18.10.2014 по 01.09.2015р.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ПрАТ «Харківський коксовий завод» (третя особа) не виконувало свої зобовязання за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 належним чином, ПАТ «Сбербанк» звернувся з позовом до його поручителя - ПрАТ «Термолайф» про стягнення суми заборгованості у розмірі 1627276 доларів 12 центів, що в гривневому еквіваленті становить 35483437,63 гривень та 5948028,54 гривень, яка складається з: 1010000,00 доларів США (22023473,19 грн.) заборгованості за кредитом, 617276,12 доларів США (13459964,44 грн.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 3069849,39 грн. пені за прострочення заборгованості за кредитом, 2878179,15 грн. пені за прострочення оплати процентів за користування кредитом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач, підтримаючи аргументи наведені у відзиві на позовну заяву, зазначає, що відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 02.01.2018, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у справі № 922/5729/15 договір поруки, укладений між ПАТ «Сбербанк» та ПрАт «Термолайф» від 04.09.2012 на забезпечення договору про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, припинений, а отже і відносини поруки, які виникли з договору поруки від 04.09.2012 є припиненим і тому позовні вимоги щодо стягнення коштів з ПрАТ «Термолайф» як поручителя за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, не підлягають задоволенню.

Повноважний представник тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позива, підтримав позицію відповідача щодо відсутності підстав за для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ПрАТ "Харківський коксовий завод" були укладено договір про відкриття кредитної лінії: № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 (далі - Кредитний договір-1), яким передбачено надання ПрАТ "Харківський коксовий завод" кредиту у розмірі 7280000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4).

Пунктами 1.3 кредитного договору встановлено змінювану процентну ставку та підпунктами 1.3.1-1.3.8 встановлено, що розмір процентної ставки визначається як сума погодженого кредитодавцем та позичальником індексу (базова процентна ставка) і маржі кредитодавця та розраховується за наступною формулою: R=LIBOR6M+M, де R - розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом у відсотках річних; LIBOR6M (Лондонська міжбанківська ставка пропозиції) - базова процентна ставка, яка визначається на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOMBERG; М - маржа кредитодавця - 11%, яка є незмінною протягом дії кредитного договору.

На дату укладення кредитного договору розмір змінюваної процентної ставки становив 11,75% річних (пп. 1.3.2 п. 1.3), який був зафіксований cторонами як мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (пп. 1.3.5 п. 1.3).

Також сторонами встановлено максимальний розмір змінюваної процентної ставки на рівні 20% річних (пп. 1.3.3 п. 1.3).

Сторонами кредитного договору погоджено, що зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до кредитного договору, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (пп. 1.3.8 п. 1.3).

У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань за кредитним договором змінювана процентна ставка за користування кредитом збільшується на 2 процентних пункта, після чого розмір змінюваної процентної ставки розраховується за формулою: R=LIBOR6M+M+2% (два проценти річних). Сторонами погоджено, що така зміна розміру змінюваної процентної ставки не потребує внесення змін до кредитного договору, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (п. 6.6).

Додатками № 1 до кредитного договору (далі - Додаток/ки № 1) є "Порядок визначення розміру процентної ставки за кредитним договором".

Додаток № 1 набирає чинності з дати підписання сторонами кредитного договору та діє до дати припинення останнього (п. 8 Додатку № 1), а з моменту набуття чинності Додатку № 1 кредитний договір діє у частині, що не змінена Додатком № 1 (п. 9 Додатку № 1).

Пунктом 3 Додатку №1 від 04.09.2012 передбачено, що в разі, якщо кредитовий оборот позичальника в банку дорівнює або більше ніж 90% від загального кредитового обороту позичальника, позичальником сплачуються проценти за користування кредитом в розмірі, що визначений відповідно до умов кредитного договору, а якщо менше ніж 90% від загального кредитового обороту позичальника - позичальником сплачуються проценти за користування кредитом, що будуть розраховані за формулою: R=LIBOR6M+M+2%.

Відповідно до договору про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 ПрАТ "Харківський коксовий завод", зобовязується використовувати Кредит на цілі зазначені у п. 1.5 договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування Кредитом, а також повернути наданий йому кредит, у розмірах та у терміни, зазначені в ст. 8 договору про відкритя кредитної лінії і виконувати інші умови цього договору. У звязку з чим ПрАТ «Харківський коксовий завод» було відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом встановленим п. 1.2 договору, що станом на час укладення договору становив 7 280 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/100 від 04.09.2012. (далі кредитний договір), між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договір поруки від 04.09.2012 (далі - Договір поруки).

Відповідно до статті 1 вказаного договору, ПрАТ "Термолайф" поручилося за виконання ПрАТ "Харківський коксовий завод" його кредитних зобов'язань перед ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" за Кредитним договором.

При цьому, сторонами договору поруки погоджено, що зміна розміру процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, визначеному в п. п. 1.3, 6.6 кредитного договору та Додатку № 1 не потребує внесення змін до договору поруки.

Пунктом 6.2 статті 6 договору поруки поручителем надано згоду на можливе продовження терміну дії кредитного договору, 4, при якому дія договору поруки буде автоматично продовжуватись на строк такої пролонгації.

Також, відповідно до п. 3.1 ст. 3 договору поруки поручитель надав свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов'язань боржника за кредитним договором з усіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи і ті, що можуть бути укладені у майбутньому.

Згідно з п. 6.9 договору поруки цей договір може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін за умови, що такі згоди викладені у письмовій формі.

Таким чином, згода позивача (як поручителя) на зміну умов основних договорів, якими збільшувався обсяг відповідальності позивача (як поручителя), повинна надаватись в письмовій формі та у вигляді відповідних змін до договору поруки.

Вказаних висновків також дійшов апеляційний суд Харківської області в рішенні від 21.08.2017 року у справі №646/9179/16-ц (а.с.65.8), яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2017р.

У подальшому, 30.12.2013 між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Сбербанк" було укладено договір про внесення змін № 1 від 30.12.2013 до договору поруки (далі - договір про внесення змін № 1 до договору поруки).

Відповідно до договору про внесення змін № 1 до договору поруки, сторонами, окрім іншого, внесені зміни та доповнення до пп. 2.1.1 п. 2.1 статті 2 договору поруки "Обсяг відповідальності поручителя". З урахуванням вказаних змін, відповідальність поручителя перед кредитодавцем включає зобов'язання, передбачені договору про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/100 від 04.09.2012 , з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, у тому числі договорів про внесення змін №1 від 22.01.2013, № 2 від 27.03.2013, № 3 від 30.12.2013 до договору про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/100 від 04.09.2012 .

До кредитного договору № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. додатково були укладені договори про внесення змін № 5 від 14.05.2014р та № 6 від 30.09.2014р, що призвело до збільшення в абсолютному вираженні суми процентів до сплати за користування кредитом на 20950,00 доларів США та збільшення в абсолютному вираженні суми процентів до сплати за користування кредитом на 757 220,00 доларів США.

Крім того, після укладення договору поруки між ПАТ «Сбербанк» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» до кредитного договору № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 був додатково укладений договір про внесення змін № 8 від 20.01.2015, що також призвело до збільшення обсягу відповідальності ПрАТ «Термолайф», як поручителя, а саме: було змінено «Порядок визначення процентної ставки за Кредитним договором» згідно яким зазначений Порядок було доповнено додатковими підставами для застосування звичайної та підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, в саме внесені зміни та доповнення до п. З додатку №1, який викладено в новій реакції, згідно якого:

Якщо протягом звітного періоду:

а) кредитовий оборот Позичальника в установі Кредитодавця з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2016 року та протягом усього строку кредитування, дорівнює або більше ніж 90 % загального кредитового обороту Позичальника, Кредитодавець буде нараховувати, а Позичальник сплачувати Кредитодавцю протягом розрахункового періоду проценти у розмірі, встановленому у договорі про відкриття кредитної лінії.

Кредитовий оборот компаній групи в установі Кредитодавця в іноземній валюті (щоквартально), з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року дорівнює або більше ніж 75 % від загального кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті, та кредитовий оборот компаній групи в установі Кредитодавця у національній валюті дорівнює або більше ніж 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюті при одночасному виконанні обох умов, Кредитодавець буде нараховувати, а Позичальник сплачувати Кредитодавцю протягом розрахункового періоду проценти у розмірі, встановленому умовами Кредитного договору №1;

б) кредитовий оборот Позичальника в установі Кредитодавця з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2016 року та протягом всього строку кредитування, менш ніж 90 % загального кредитового обороту Позичальника, Кредитодавець буде нараховувати, а Позичальник сплачувати Кредитодавцю протягом розрахункового періоду проценти у розмірі, що визначаються за наступною формулою R=LIBOR6M+М+2 % (два процента річних).

Також внесені зміни та доповнення до п. 3.4 ст. 3 Кредитного договору «Гарантії». Згідно вказаних змін та доповнень Позичальник, зокрема, зобов'язався: з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, щоквартально, забезпечити проведення виручки від проведення реалізації товарів/послуг через рахунки відкриті/які будуть відкритті в установі Кредитодавця, в розмірі не менш - 75 % від загальних надходжень групи компаній групи (Позичальник-Третя особа, поручителі ТОВ «Коксотрейд» та Відповідач) в іноземній валюті та 80% від загальних надходжень групи компаній у національній валюті. У випадку невиконання Позичальником вказаного зобов'язання процентна ставка за кредитом встановлюється на 2 відсоткових пункти вище діючої за Кредитним договором №1. У випадку невиконання Позичальником даного зобов'язання Кредитодавець також отримав право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. у справі № 922/5729/15 залишено в силі рішення господарського суду Харківської області від 02.01.2018р. у справі № 922/5729/15, яким:

Визнано припиненим Договір поруки від 04 вересня 2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством "Термолайф" (ід. код 34015182) та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (ід. код 25959784).

Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (ід. код 34015182) за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (ід. код 25959784) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (ід. код 30962083), що випливали з умов Договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (ід. код 34015182) за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (ід. код 25959784) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (ід. код 30962083), що випливали з умов Договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (ід. код 34015182) за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (ід. код 25959784) та Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" (ід. код 24481702), що випливали з умов Договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (ід. код 34015182) за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (ід. код 25959784) та Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" (ід. код 24481702), що випливали з умов Договору поруки від 04 вересня 2012 року.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент логістик компані" відмовлено.

Вищезазначеними судовоми рішеннями встановлено, що позивач не надав письмову згоду на укладення банком з позичальником 20.01.2015 договору про внесення змін до кредитного договору, зокрема: № 8 від 20.01.2015 до Кредитного договору, при цьому внесення вказаних змін та доповнень до основного договору (Додатку №1 до Основних договорів "Порядок визначення розміру процентної ставки по Кредитному договору") свідчить про зміну основного зобов'язання за основним договором шляхом встановлення нових умов щодо порядку та підстав застосування підвищеного на 2% розміру процентної ставки (тобто умов зміни процентної ставки за кредитами в бік її збільшення), додаткової підстави дострокового погашення заборгованості за кредитами, а нові умови є змінами зобов'язань за кредитним договором, які призвели до збільшення обсягу відповідальності ПрАТ "Термолайф" без його згоди як поручителя, наслідком чого є припинення поруки відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України. Також суди дійшли висновку, що порука припинилася з дня укладення вказаних договорів про внесення змін в кредитний договір, тобто з 20.01.2015.

У звязку з тим, що при розгляді господарської справи № 922/5729/15 у ній брали участь: позивач - приватне акціонерне товариство «Термолайф», відповідачі ПАТ «Сбербанк», приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод», товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд», третя особи з самостійними вимогами на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Менеджмент логістик компані», суд, приймає обставини які встановлені судом у рішенні по справі № 922/5729/15, як такі, які не потрібно доказувати.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Отже, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 21.05.2012 року у справі №6-20цс11, від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12, від 5 лютого 2014 року у справі № 6-152цс13, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15 (а.с.201-212, 199-200 т.5).

За таких обставин, приймаючи до уваги, що договір поруки від 04 вересня 2012 року, укладений між позивачем та відповідачем є припиненим, як і солідарні зобовязання по ньому, а відтак його зобовязання за договором поруки є такими, що повністю прининились і не існують на день прийняття рішення, суд прийшов до висновку, що вимоги ПАТ «Сбербанк» до ПрАТ «Термолайф», як до поручителя за кредитним договором № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ «Сбербанк» та ПрАТ «Харківський коксовий завод», є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позвни вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення в порядку, встановленому нормами статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_4