УХВАЛА

22 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/1560/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2017

за позовом Фермерського господарства "Кудря"

до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області

про визнання додаткової угоди укладеною,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 (згідно з реєстраційним штампом ДАГС) Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 у справі № 912/1560/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018 року у справі №912/1560/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Перевіривши матеріали касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600, 00 грн.

Відповідно до підпункту 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 15.12.2017) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання додаткової угоди укладеною, тобто позов немайнового характеру.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 3 200,00 грн (1600 x 200%), яка має бути перерахована за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 № 16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Проте, касаційна скарга судовим збором не оплачена.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) .

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду прийнята 21.11.2017. Таким чином, останнім днем строку подання касаційної скарги на зазначену постанову було 11.12.2017.

Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 подано 19.12.2017, про що свідчить реєстраційний штамп Дніпропетровського апеляційного господарського суду, тобто скаржником пропущено строк, встановлений ст. 288 ГПК України для подання касаційної скарги, і не порушується питання про поновлення цього строку.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, оскільки касаційну скаргу Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області подано після закінчення строку встановленого для її подання та не порушується питання щодо поновлення цього строку, то така касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно п. 1 ст. 291 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Дослідивши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з доданими до неї документами, суд встановив, що до скарги не додано доказів надсилання її копії позивачу у справі.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції з 15.12.2017), Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 06.04.2018.

2. Роз'яснити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір