ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 справа № 908/2415/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача): суддів: при секретарі судового засідання: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Плюс», м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від27.12.2017 р. (повний текст складено та підписано 29.12.2017 р.)
у справі№ 908/2415/16 (суддя: Зінченко Н.Г.)
за позовом до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Плюс», м. Запоріжжя
пророзірвання договору оренди та виселення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 у справі № 908/2415/16 позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Плюс» (далі ТОВ «Борисфен Плюс», відповідач) про розірвання договору оренди та виселення задоволено: розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 1322 від 05.02.2006; звільнено нежитлове приміщення № 2, яке складається з кімнат №№ 1-7, загальною площею 119,9 кв.м., розташоване в будівлі літ. В на бульварі Шевченка, 25 в місті Запоріжжі, на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради шляхом виселення ТОВ «Борисфен Плюс»; стягнуто з ТОВ «Борисфен Плюс» на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 2756,00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.12.2016 рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 у справі № 908/2415/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2017 у справі №908/2415/16 скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.12.2016 та залишено в силі рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 у даній справі.

На виконання зазначеного рішення та постанови Вищого господарського суду України 12.04.2017 та 25.04.2017 господарським судом Запорізької області видано відповідні накази.

В подальшому відповідач звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про заміну у виконавчому провадженні сторони (боржника), в якій просив суд замінити боржника ТОВ «Борисфен Плюс», як вибулої сторони на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжелітбуд», яке являється фактичним користувачем нежитлового приміщення № 2, що складається з кімнат №№ 1-7, загальною площею 119,9 кв.м., розташоване в будівлі літ. В на бульварі Шевченка, 25 в м. Запоріжжі, та належить Запорізькій міській раді.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.07.2017 р. вказану заяву та додані до неї документи повернуто ТОВ «Борисфен Плюс» без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р. вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, матеріали справи № 908/2415/16 повернуто на розгляд господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.10.2017 р. у задоволенні заяви ТОВ «Борисфен Плюс» як вибулої сторони на його правонаступника ТОВ «Запоріжелітбуд» відмовлено.

15.11.2017 р. відповідачем подано до господарського суду Запорізької області заяву про відстрочку виконання судового рішення, у задоволенні якої ухвалою місцевого господарського суду від 23.11.2017 р. відмовлено.

В зазначеній ухвалі господарського суду Запорізької області від 23.11.2017 р. вказано, що відповідно до акту старшого державного виконавця ВП № 54148322 від 15.11.2017 р. Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області спірне приміщення примусово звільнено, акт підписаний стягувачем, боржником, понятими та старшим лейтенантом поліції Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області. Тобто, рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. та постанова Вищого господарського суду України від 15.03.2017 р. у справі № 908/2415/16 є виконаними.

04.12.2017 р. відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. по справі № 908/2415/16, що набрало законної сили, у звязку з нововиявленими обставинами.

Разом із заявою відповідачем подано клопотання про проведення економічної експертизи щодо визначення розміру орендної плати за спірний об'єкт оренди починаючи з 01.03.2012 з врахуванням вартості об'єкта оренди станом 30.09.2011 без врахування невід'ємних поліпшень, проведених за рахунок ТОВ «Борисфен Плюс» та встановлення наявності переплати або недоплати по орендним платежам протягом 2011-2017 років в розрізі місяців.

При цьому, відповідачем також подано зустрічну позовну заяву про зобовязання провести перерахунок розміру орендної плати, яка ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.12.2017 р. повернута заявнику без розгляду, оскільки на стадії розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами предявлення зустрічного позову суперечить приписам ч. 5 ст. 320 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.12.2017 р. заяву ТОВ «Борисфен Плюс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. у справі № 908/2415/16 залишено без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. у справі № 905/2415/16 залишено без змін.

Клопотання відповідача про проведення економічної експертизи судом першої інстанції відхилено на підставі положень ч. 2 ст. 325 ГПК України (заява про перегляд рішень за нововиявленими обставинами розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, що не передбачає повноважень суду на призначення судової експертизи).

Ухвала суду мотивована відсутністю нововиявлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, які б спростували факти, що покладено в основу рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. у справі № 908/2415/16.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. у справі № 908/2145/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права.

Відповідач стверджує, що звернення міського голови ОСОБА_5 07.07.2016 р. № КО-0182-01 до народного депутата України ОСОБА_6 щодо наявності проблематики в питаннях порушення прав орендаря, який здійснював поліпшення орендованого комунального майна та які не були вирахувані при оцінці орендованого майна, яке береться за основу при визначенні розміру орендної плати, що призводить до штучного збільшення розміру орендної плати орендованого комунального майна є істотною для справи обставиною, тому в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідач вважає, що на теперішній час існує проблема у орендарів, яка полягає у тому, що після здійснення ними за попередньою згодою орендодавця невідємних поліпшень орендованого майна, замість отримання потенційної можливості компенсації у будь-який спосіб витрачених коштів або ж зарахування вартості поліпшень майна у майбутню орендну плату, вони навпаки доволі часто змушені платити ще більші орендні платежі. Викликано це тим, що оцінка вартості майна, яка здійснюється для визначення величини орендної плати, з одного боку враховує здійснені поліпшення у величині вартості орендованого майна, а з іншого боку не враховує того, що ці поліпшення здійснені саме орендарем. Як наслідок орендна плата штучно збільшується, орендар фактично переплачує орендну плату за комунальне майно, яке за свої кошти поліпшив. Тобто, на думку відповідача, у разі оцінки майна державної чи комунальної форми власності, яке передається в оренду разом зі здійсненими орендарем поліпшеннями, що виконані за згодою орендодавця, оцінюватись повинна тільки державна чи комунальна частка цього майна (повинна визначатись вартість такого майна без урахування виконаних поліпшень).

За доводами відповідача до вартості обєкту, яку було визначено за незалежною оцінкою в 2011 та 2016 роках, включена вартість поліпшень орендованого нерухомого майна, що спричинює штучне збільшення розміру орендної плати обєкту та порушення прав ТОВ «Борисфен Плюс» як орендаря за договором № 1322.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 165/2018 від 19.02.2018 р. через прийняття 15.02.2018 р. Вищою радою правосуддя рішення про звільнення у відставку судді Татенка В.М. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/2415/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2018 р. визначено колегію суддів у складі: головуючий Будко Н.В., судді Мартюхіна Н.О., Сгара Е.В.

23.02.2018 р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу за підписом його представника ОСОБА_7 Проте, даний документ не містить відомостей щодо його підписання електронним цифровим підписом вказаної особи. 28.02.2018 р. через канцелярію суду отримано оригінал відзиву позивача на апеляційну скаргу, тому зазначений документ прийнятий судовою колегією до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

21.03.2018 р. на електронну адресу суду від відповідача за підписом директора ТОВ «Борисфен Плюс» ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вбачається, що клопотання не містить електронного цифрового підпису посадової особи підприємства відповідача.

Судова колегія враховує наступне.

За приписами ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних; електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, вищевказане клопотання відповідача судовою колегією залишено без розгляду.

Представники учасників справи у судове засідання не зявились.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Разом з тим, відповідно до частини 5 ст. 320 ГПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Статтею 321 ГПК України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Відповідно до п. 8.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як зазначено в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику перегляду судами у звязку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» від 27.02.1981 р. № 1, не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону.

В обґрунтування доводів заяви про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 р. по справі № 908/2415/16, що набрало законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами та доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що про наявність обставин, які мають значення при перегляді рішення за нововиявленими обставинами він дізнався, знайшовши в інтернет-ресурсах звернення міського голови Запорізької міської ради ОСОБА_5 від 07.07.2016 № КО-0182-01 до народного депутата України ОСОБА_6 щодо наявності проблематики в питаннях порушення прав орендаря, який здійснював поліпшення орендованого комунального майна за власний рахунок та які не були вирахувані при оцінки орендованого майна, яка береться за основу при визначенні розміру орендної плати.

До вказаної заяви відповідачем також додано висновок судового експерта № 2327, відповідно до якого вартість спірного об'єкта без врахування невід'ємних поліпшень станом на 30.09.2011 складає 183 142,00 грн., без врахування ПДВ, що значно відрізняється від визначеної договором вартості обєкта оренди. Відповідач вважає вищезазначені обставини істотними та такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, яке Вищим господарським судом залишено в силі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 29.09.2016 у справі № 908/2415/16 позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до ТОВ «Борисфен плюс» про розірвання договору оренди та виселення задоволено; розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 1322 від 05.02.2006 та звільнено орендоване приміщення шляхом виселення.

Як зазначено вище, дане рішення суду є виконаним.

При прийнятті рішення господарський суд встановив факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором щодо внесення орендної плати за користування орендованим нежитловим приміщенням та дійшов висновку щодо наявності підстав для розірвання договору та виселення відповідача із займаного ним приміщення.

З такими висновками суду першої інстанції погодився суд касаційної інстанції в постанові від 15.03.2017 у даній справі з огляду на доведеність систематичного невнесення відповідачем орендної плати у встановленого договором порядку та розмірі.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено факт невиконання орендарем зобов'язань за договором, що тягне за собою відповідальність за таке невиконання, зокрема, розірвання договору та повернення майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в розумінні ст. 320 ГПК України, звернення голови Запорізької міської ради щодо наявності проблеми в питаннях порушення прав орендаря, який здійснював поліпшення орендованого комунального майна за власний рахунок не має значення для правильного вирішення спору, оскільки не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, саме з огляду на неналежне виконання орендарем прийнятих на себе зобов'язань в частині сплати орендної плати.

При цьому, вищевказане звернення є лише пропозицією про внесення змін до законодавства України та не є нормативно-правовим актом за своєю суттю, відповідно, не може впливати на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Наразі, без врегулювання спірних питань на законодавчому рівні підстави для перерахування розміру орендної плати відсутні.

Проведення незалежної оцінки у відповідності до вимог ст. 11 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачає проведення незалежної оцінки кожні три роки та регулюється Національним стандартом № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, Національним стандартом № 2 Оцінка нерухомого майна, затверджений Постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, Методикою оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891, Методикою оцінки об'єкта оренди, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629.

Порядок проведення розрахунку орендної плати здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995.

Відповідно п. 4 вищевказаної Постанови орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати; на основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Пунктом 13 Методики розрахунку визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди № 1322 від 15.02.2006 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, та рішення Запорізької міської ради від 28.01.2004 № 46.

Пунктом 6.3 Положення про порядок передачі в оренду об'єктів права комунальної власності територіальної громади, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.04.2012 № 42, розрахунок розміру орендної плати здійснюється виходячи з даних незалежної оцінки на підставі чинних методик та з урахуванням затверджених ставок орендної плати. За результатами проведеної оцінки складається звіт та рецензія про оцінку вартості об'єкта оренди, що в подальшому, є підставою для перерахунку розміру орендної плати.

В даному випадку Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, на виконання вимог Закону України Про оренду державного та комунального майна проведено конкурсний відбір суб'єкта оціночної діяльності, який здійснив обов'язкову незалежну оцінку, в результаті чого здійснено перерахунок орендної плати, що залежить від ринкової вартості об'єкта оренди, що передувало передачі обєкта оренди у користування відповідачу.

Умовами договору оренди № 1322 від 15.02.2006, з урахуванням наступних змін та доповнень до договору, сторонами узгоджено істотні його умови, в тому числі розмір орендної плати та порядок її нарахування. Будь-яких заперечень відповідача щодо визначеної договором та додатковими угодами вартості майна на підставі звіту про оцінку та розміру орендної плати матеріали справи не містять.

Місцевим господарським судом обгрунтовано зазначено, що наявність висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 30.11.2017 № 2327, виконаного судовим експертом ОСОБА_9 не може мати наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте, оскільки викладені експертом висновки щодо ринкової вартості обєкта оренди без врахування невідємних поліпшень в даному випадку не можуть впливати на встановлений чинним законодавством порядок оцінки обєкта оренди та визначення розміру орендної плати.

Отже, заявником апеляційної скарги не доведено наявність нововиявлених обставин, які можуть бути підставою для перегляду рішення господарського суду за нововиявленими обставинами, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Плюс» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.12.2017 р. у справі № 908/2415/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.12.2017 р. у справі № 908/2415/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду з дня складення її повного тексту.

У судовому засіданні 21.03.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 23.03.2018 р.

Головуючий суддя: Н.В. Будко

Судді Н.О. Мартюхіна

ОСОБА_3