ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018м. ДніпроСправа № 904/10340/17
За позовом Приватного підприємства "ДНІПРОМАШІНСТРУМЕНТ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс ДНІПРОСПЕЦМАШ", с. Старі Кодаки, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш", м. Дніпро

про стягнення 15 864,67 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 09.11.17;

від відповідача: не з'явився.

від позивача: ОСОБА_2 наказ № 1/ОК від 01.04.2008 року.

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Дніпромашінструмент" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" про стягнення 15 864,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд у засіданні на 17.01.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2018 подав до суду клопотання про розгляд цієї справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 17.01.2018 клопотання позивача задоволено, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи відкладено на 20.02.2018.

Ухвалою суду від 20.02.2018 відкладено розгляд справи на 14.03.2018 та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш".

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 14.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами, у спрощений спосіб (складанням видаткових накладних та фактичним отриманням товару), укладено договір поставки товару, що підтверджується накладними № СФ-00000322 від 29.10.2013 на суму 24 240,00 грн., № СФ-00000193 від 19.09.2013 на суму 6 720,00 грн. (а.с.22, 25)

Так, відповідно до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання договірних зобов'язань, відповідач отримав товар на загальну суму 30 960,00 грн. і зобов'язався оплатити вартість отриманого товару відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від 17.12.2013 та п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011). При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10).

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, товар за накладною СФ-0000193 отримав - 19.09.2013, а за накладною № СФ-00000322 - 29.10.2013.

Отже, відповідач зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару за накладною СФ-0000193 - не пізніше 20.09.2013, а за накладною № СФ-00000322 - не пізніше 30.10.2013.

Однак, відповідач порушив умови договору і не розрахувався повністю за отриманий товар з позивачем (товар частково оплачено на суму 18 840,00 грн.). Внаслідок цього у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 12 120,00 грн.

Окремо слід значити, що в накладній № СФ-00000322 міститься відбиток печатки ТОВ НВП "Укремколіямаш" і підпис особи, прізвище, ім'я, по батькові та посадове становище якої не вказано. Разом з тим, матеріали справи в сукупності (зокрема рахунки фактури з посиланням на накладну, платіжні документи про часткову оплату рахунку-фактури, документи податкового обліку) свідчать про те, що товар отримано саме відповідачем.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.01.2016 по 01.12.2017 у сумі 675,00 грн.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 3 069,67 грн. за період з 23.01.2016 по 01.12.2017. Позивачем неправильно зазначено період нарахування в днях. Згідно вимог чинного законодавства, найменшим періодом нарахування інфляційних втрат є календарний місяць. Разом з тим, неправильне вказування періоду не призвело до помилок під час складання розрахунку. Інфляційні втрати за період люти 2016 - листопад 2017 дійсно складають 3 069,67 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 181, 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530,610, 611, 612, 625,712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232-233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" (52072, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, село Старі Кодаки, вул. Аеропорт, 19А, код 32433631) на користь Приватного підприємства "Дніпромашінструмент" (49040, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 48, кв. 445, код 35807596) суму основного боргу у розмірі 12 120,00 грн., 3 % річних у розмірі 675,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 069,67 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 22.03.2018

Суддя М.О.Ніколенко