ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2018р. Справа №905/1580/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України», м.Київ,

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», м.Донецьк,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Донецької міської ради, м.Краматорськ

про звернення стягнення на майно в сумі 330582479,48 грн

Головуючий суддя: Паляниця Ю.О.

Суддя: Сковородіна О.М.

Суддя: Тарапата С.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 - пров. юрисконс.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», м.Донецьк та просив в рахунок погашення наявної перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості Донецької міської ради за кредитним договором №1511110К26 від 05.11.2010р. у розмірі 333348908,02 грн, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151111Z9 від 22.04.2011р., яке належить на праві власності Комунальному комерційному підприємству Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», а саме: будівлі, загальною площею 4322,3 кв. м, що розташовані за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Югославська, буд.36в, заставною вартістю 9976078 грн, а саме: будівлю АБК (літера за планом земельної ділянки А-3, загальна площа 1925,2 кв. м), будівлю СТО (літера за планом земельної ділянки Б-1, загальна площа 2397,1 кв. м), з визначенням способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб?єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Ухвалою від 25.08.2015р. (суддя Харакоз К.С.) порушено провадження по справі, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Донецьку міську раду, м.Краматорськ.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 09.11.2016р., для розгляду справи №905/1580/15 було призначено колегію у складі головуючого судді Харакоза К.С., суддів Говоруна О.В., Сковородіної О.М.

У звязку з закінченням повноважень суддів Харакоза К.С. та Говоруна О.В., 18.07.2017р. було здійснено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок чого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Паляниці Ю.О., суддів Сковородіної О.М., Попова О.В.

Розгляд справи неодноразово зупинявся та поновлявся у звязку з призначенням судової експертизи та необхідністю скерування матеріалів справи до експертних установ.

У звязку з перебуванням судді Попова О.В. у відрядженні, 08.02.2018р. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого відбулась заміна відсутнього судді на суддю Тарапату С.С.

У заяві №010-00/4637 від 30.10.2017р. Публічне акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України» зазначало про наявність підстав для припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору з огляду на сплату боржником заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. під час розгляду зазначеної справи.

Відповідач та третя особа у судове засідання не зявились, будь-яких пояснень по суті спору не надали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

05.11.2010р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та Донецькою міською радою (позичальник) укладено кредитний договір №151110К26, згідно з п.3.1. якого банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, встановлені цим договором.

Відповідно до п.3.2.1 договору №151110К26 від 05.11.2010р. ліміт кредитної лінії: 350000000 грн.

Згідно із п.3.2.2 укладеного сторонами правочину (в редакції договору №151110К26-17 від 31.05.2013р. до кредитного договору від 05.11.2010р.) кінцевий термін погашення кредиту 30.10.2015р.

Відповідно до договору №151110К26-16 від 05.11.2010р. сторони домовились встановити наступний порядок погашення траншів: строк користування траншем в сумі 80027460 грн, що наданий згідно з додатковим договором від 06.07.2011р. №151110К26-5 на строк з 06.07.2011р. по 05.07.2012р. до 30.04.2013р.; строк користування траншем в сумі 90464000 грн, що наданий згідно з додатковим договором від 08.12.2011р. №151110К26-8 на строк з 08.12.2011р. по 07.12.2012р. до 30.04.2013р.; строк користування траншем в сумі 65967540 грн, що наданий згідно з додатковим договором від 29.12.2011р. №151110К26-9 на строк з 01.02.2012р. по 31.12.2012р. до 30.04.2013р.

Згідно із п.3.2.4 вказаного правочину (в редакції договору №151110К26-17 від 31.05.2013р. до кредитного договору від 05.11.2010р.) проценти за користування кредитом сплачуються позичальником виходячи із процентної ставки у розмірі 15,3% річних.

Відповідно до п.3.2.5 договору №151110К26-16 від 05.11.2010р. розмір пені за прострочення позичальником платежів за цим договором: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.3.5.1 зазначеного договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 25 число кожного місяця на рахунок, зазначений у п.3.8 цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

У разі порушення строку сплати процентів за користування кредитом, зазначеного в п.3.5.1 цього договору, банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом (п.3.5.2 договору №151110К26-16 від 05.11.2010р.).

Відповідно до п.3.6.2 укладеного сторонами правочину позичальник зобовязаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом та інших належних до сплати платежів за цим договором протягом 10 банківських днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення, у випадку, якщо це передбачено чинним законодавством України.

Згідно із п.п.3.4.1, 3.4.2 договору №151110К26-16 від 05.11.2010р. позичальник зобовязаний погасити повністю кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п.3.8 цього договору в строк, зазначений у п.3.2.3 цього договору, здійснюючи чергові платежі з погашення згідно з графіком збільшення та зменшення ліміту заборгованості за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. У разі порушення термінів погашення кредиту, зазначених у графіку збільшення та зменшення ліміту заборгованості, банк переносить прострочену частину заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів.

Відповідно до п.6.2 вказаного договору, у разі невиконання зобовязань згідно з п.п.3.4.1, 3.5.1 цього договору позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п.3.2 цього договору, і підлягає сплаті на рахунок, зазначений в п.3.8 (б) цього договору.

Згідно із п.7.1 договору №151110К26-16 від 05.11.2010р. цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку, проте кредит надається після виконання позичальником п.3.9.1 цього договору.

Кредитний договір №151110К26 від 05.11.2010р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. між Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» (надалі іпотекодавцем) та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір №151111Z9 від 22.04.2011р. (далі іпотечний договір).

Відповідно до п.1.1 іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 05.11.2010р. №151110К26, зі всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені (далі кредитний договір), укладеного між іпотекодержателем, з однієї сторони та Донецькою міською радою (ідентифікаційний код 26502957), далі боржник, з другої сторони, відповідно до якої іпотекодержатель при виконанні боржником умов та положень, визначених в кредитному договорі, відкриває відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 350000000 грн, на умовах, визначених кредитним договором, строком погашення 30.04.2013р.

Згідно із п.1.3 іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов'язань боржника, є нерухоме майно (надалі предмет іпотеки), а саме: будівлі, загальною площею 4322,3 кв.м, що розташовані за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Югославська, буд.36в.

За даними витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.01.2011р. №28807551, виданим Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Донецька, предмет іпотеки, зареєстрований в книзі 19дг (номер запису 4465), за реєстраційним номером 15996194, загальною вартістю 6888887 грн.

За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмету іпотеки на дату підписання цього договору становить 9976078 грн.

Відповідно до п.1.6 іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інших платежів; неустойку, пеню; витрати, повязані з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобовязання чи умов цього договору (п.2.1.5 іпотечного договору).

Згідно із п.2.2.2 іпотечного договору у разі порушення зобовязань за кредитним договором та/або умов цього договору надіслати іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення (в тому числі дострокове) на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до п.4.1 іпотечного договору взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя за цим договором виникають з моменту підписання повноважними представниками сторін, скріплення печатками сторін та нотаріального посвідчення.

Згідно із п.4.2 договору іпотека припиняється у разі:

4.2.1. Припинення зобовязань боржника за кредитним договором;

4.2.2. Реалізації предмета іпотеки відповідно до умов цього договору;

4.2.3. Набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

4.2.4. З інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.5.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення обовязків встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання іпотекодавцем, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

За приписами п.7.3 іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором та/або виконання боржником та/або іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором.

Зазначений договір підписано представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Позивач належним чином виконав свої обовязки, встановлені кредитним договором, однак Донецька міська рада зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом належним чином не виконувала, що стало приводом для звернення позивача до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення з Донецької міської ради заборгованості за кредитним договором.

24.07.2015р. на адресу Донецької міської ради позивачем було направлено вимогу №195-02/5068 від 23.07.2015р. про дострокове погашення заборгованості, в якій банк повідомив Донецьку міську раду про наявність заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. на загальну суму 104447763,27 грн станом на 01.07.2015р. та вимагав протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання зазначеної вимоги її сплатити, яка залишена адресатом без відповіді.

Також, 24.07.2015р. на адресу Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» позивачем було направлено вимогу №195-02/5076 від 23.07.2015р. про дострокове погашення заборгованості, в якій банк повідомив відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. на загальну суму 104447763,27 грн станом на 01.07.2015р. та вимагав протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання зазначеної вимоги її сплатити, яка також залишена адресатом без відповіді.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1586/15 стягнуто з Донецької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 236459000 грн заборгованість за кредитом, 31756443,77 грн заборгованість по сплаті відсотків, 1572448,06 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 319426,86 грн 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 33874520,08 грн інфляційні втрати, судовий збір в розмірі 67199,55 грн.

Вказаним рішенням встановлено факт видачі кредиту та невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р., що має преюдиційний характер для цієї справи.

Вищевказане рішення оскаржене не було та набрало законної сили.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням господарського суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки Донецькою міської радою до прийняття судового рішення по справі №905/1586/15 не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, позивачем реалізовано право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подання відповідної позовної заяви до суду, як то, зокрема, передбачено безпосередньо п.п.5.2, 5.4 іпотечного договору.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає розглядувані вимоги позивача до відповідача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Зважаючи на положення ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного субєктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).

Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з вказаних елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Беручи до уваги зазначені положення чинного законодавства та умови іпотечного договору, право іпотекодержателя на звернення стягнення на нерухоме майно за відповідним переліком обумовлено наявністю порушення зобовязання боржником за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р., зокрема, щодо належних до сплати банку грошових коштів.

Так, борг, за своєю суттю є підставою, за наявності якої право за іпотечним договором може бути реалізовано позивачем, як похідна вимога, що у свою чергу, за змістом, є встановленням порядку та способу виконання зобовязання за кредитним договором, а саме за рахунок нерухомого майна шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу норм ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із п.4.3.5 постанови №1 від 24.11.2014р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вірішення спорів, що виникають з кредитних відносин», з огляду на приписи статті 583 ЦК України, статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1 та 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем (іпотекодавцем) може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 576 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

В силу норм ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, окремим видом якої є іпотека, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічні за змістом норми містяться в ст.7 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до наданих в статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначень, іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, а іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Як встановлено законодавством, і боржник і майновий поручитель є іпотекодавцями у разі, якщо вони надали в іпотеку нерухоме майно з метою забезпечення власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи (боржника) перед іпотекодержателем.

У даному спорі відповідач не є боржником за основним зобов'язанням третьої особи перед позивачем за кредитним договором, а виступив її майновим поручителем, надавши в іпотеку нерухоме майно в забезпечення зобов'язання перед банком.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Виходячи зі змісту належним чином засвідчених копій меморіальних ордерів №1211333 від 30.08.2017р. на суму 65967540 грн, №1211334 від 30.08.2017р. на суму 66479057,17 грн, №1290154 від 31.08.2017р. на суму 13548402,83 грн, №1290155 від 31.08.2017р. на суму 90464000 грн, №440795 від 11.09.2017р. на суму 39792852 грн, №440803 від 11.09.2017р. на суму 27729986,77 грн. Зі змісту вказаних меморіальних ордерів вбачається, що Донецькою міською радою у повному обсязі виконано рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1586/15.

Відтак, фактично є відсутньою підстава, визначена позивачем у позовній заяві, за наявності якої може бути реалізовано право останнього на звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151111Z9 від 22.04.2011р., та, як наслідок, відсутній обовязок відповідача відповідати цим майном за зобовязаннями боржника саме у звязку з заборгованістю, наявність якої стала підставою для звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.

Таким чином, дослідження обставин справи зумовлює висновок суду про безпідставність заявлених позовних вимог та, як наслідок, про відмову у їх задоволенні.

Крім того, за висновками суду, підстави для припинення провадження у справі відсутні, виходячи з наступного:

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є матеріальна-правова вимога позивача до відповідача щодо звернення стягнення на конкретне майно відповідача (іпотекодавця) шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Підставою позову, в даному випадку, виступала та обставина, що боржник (третя особа по цій справі) порушив вимоги кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість, яка, зокрема, могла бути погашена шляхом продажу майна, яке знаходиться в іпотеці і належить відповідачеві.

Після погашення заборгованості за кредитним договором самим боржником (третьою особою), та зясування судом при розгляді справи №905/1586/15 безпідставності нарахування пені за порушення кредитного договору, зникли саме підстави позову, а не його предмет.

В такому випадку, суд відмовляє у задоволені позову, а не припиняє провадження по справі у звязку з відсутністю предмета спору.

Клопотання про повернення з бюджету Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» судового збору у розмірі 73080 грн, сплаченого при поданні позовної заяви відповідно до платіжного доручення №40644 від 10.08.2015р., не підлягає задоволенню, зважаючи на відсутність підстав, з якими Закон України «Про судовий збір» повязує вчинення відповідної процесуальної дії.

Судовий збір, у відповідності до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, як на особу, внаслідок неправильних дій якої виник спір у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», м.Донецьк про звернення стягнення на майно в сумі 330582479,48 грн.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» (83086, м.Донецьк, вул.Донецька, б.39, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м.Київ, вул.Горького, 127, ) судовий збір в сумі 73080 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю.О.Паляниця

Суддя О.М. Сковородіна

Суддя С.С. Тарапата