ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018м. ДніпроСправа № 904/9911/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю.

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення в сумі 4 618 232, 00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1; довіреність № 10 від 04.01.2018 р.; юрисконсульт;

від відповідача: ОСОБА_2; дов. б/н від 26.03.18 р.; представник;

від відповідача: ОСОБА_3; наказ № 37-к від 13.03.18 р.; директор.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 3 466 311, 23 грн., що складають суму заборгованості за договором № 216 про надання послуг з централізованого постачання питної воді і водовідведення від 01.02.2014 року за період з 01.02.2014 року по 31.07.2017 року; 193 366, 28 грн. - річних; 958 554, 49 грн. - інфляції.

19.01.2018 р. відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення вимог позивача та посилається на те, що строк дії спірного договору закінчився 31.03.2014 року, а рахунки за надані послуги поверталися КП "Кривбасводоканал" відповідачем з огляду на те, що останній не є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, а правовідносини, які є предметом даного спору є виключно правовідносинами між КП «Кривбасводоканал» та споживачами, тобто власниками/орендарями житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться в багатоквартирних будинках.

Крім того, ТОВ "Сітісервіс-КР" заявлено про сплив строку позовної давності стосовно стягнення боргу за період з 01.02.2014 року по 31.07.2017 року.

Позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що відповідач, починаючи з 2014 року і по теперішній час отримує послуги з централізованого водопостачання і водовідведення на власні потреби, як управитель будинків, споруд або групи будинків на території Центрально-міського, Інгулецького, Металургійного районів м. Кривого Рогу, надання яких фактично здійснюється на межі передачі послуг централізованого водопостачання і тому відповідно до вимог законодавства останній, на думку позивача, зобовязаний сплачувати за воду і за скид стічних вод, які відповідач, як споживач не розподілив між субспоживачами, та на яких не відкрито окремі особові рахунки або відсутні засоби обліку на вводах субспоживачів.

Відносно спливу строку дії спірного договору, позивач зазначає, що сторони продовжили строк дії договору № 216 від 01.02.2014 р., шляхом фактичного схвалення та отримання послуг з водопостачання та водовідведення.

27.02.2018 р. відповідач надав заперечення на вказану вище відповідь позивача, в яких наполягає на закінченні строку дії спірного договору, про що був обізнаний і позивач, оскільки останній направив на адресу відповідача проект договору № 687 від 03.11.2016 р., у звязку з закінченням дії договору № 216 від 01.02.2014 р., та який остаточно підписаний не був. Відносин ж, що виникли після 31.03.2014 р. врегульовані договором № 270 про здійснення функцій виконавця комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 12.03.2014 р., проте за умовами даного договору відповідач є лише управителем будинків, а не споживачем наданих послуг. До того ж, відповідач зазначає, що постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2868 від 26.11.2015 р. було встановлено КП «Кривбасводоканал» тарифи на спірні послуги, в яких вже враховано використання внутрішньо будинкових систем, плату за які позивач, на думку відповідача, намагається необґрунтовано покласти на останнього.

Крім того, відповідач надав додаткові заперечення, в яких повідомив суд про те, що районними судами м. Кривого Рогу за заявами позивача були видані судові накази про стягнення з мешканців житлового фонду за спожиті послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період, починаючи з 01.04.2017 р.

27.03.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2014 р. Комунальним підприємством «Кривбасводоканал», як Виробником (Позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс», як Споживачем (Відповідач у даній справі) укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення № 216 від 01.02.2014 р. (далі - - Договір № 216).

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, Виробник, відповідно до встановлених нормативів, зобовязується надавати споживачеві послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення для житлових будинків, які знаходяться в управлінні споживача та на власні потреби споживача, а споживач зобовязується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених цим Договором.

Орієнтований обсяг послуг визначається на підставі розрахункової заявки Споживача узгодженої відділом Водозбуту Виробника, яка є невідємною частиною договору (п. 1.2.).

Згідно п. 4.1. Договору, строк надання послуг протягом дії цього Договору.

В п. 10.1. Договору сторони встановили, що даний Договір набирає чинності з 01.02.2014 р. і діє до 31.03.2014 р.

Договором встановлюється цілодобовий режим водопостачання та приймання стоків, який може бути змінений виробником без внесення змін до договору у випадку прийняття органами місцевого самоврядування або органами виконавчої влади відповідних нормативних документів, які визначатимуть інший режим надання послуг (встановлення графіків води та/або приймання стоків тощо) (п. 4.3.).

Згідно п. 4.4. Договору, обсяги постачання питної води,яка подається Виробником Споживачеві визначаються згідно показників технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки, встановлених власними коштами та засобами Споживача, згідно з технічними умовами виданими Виробником. Місця встановлення, вид, тип технічних засобів та інші необхідні зазначаються в акті опломбування, що підписуються у встановленому порядку уповноваженими представниками Виробника. Показники технічних засобів обліку знімаються представниками Виробника щомісячно, у присутності представника Споживача. У разі відсутності, або тимчасової несправності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом, згідно з установленими нормами водопостачання. Плата за послуги проводиться Споживачем згідно з затвердженими нормами питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 4.8. Договору, споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг направляє свого представника у відділ водо збуту виробника не пізніше 1 числа кожного місяця наступного за звітним. Якщо представник Споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, Виробник на підставі даних технічних засобів обліку води, або норм водопостачання у односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим споживачем та є підставою для його оплати останнім, один примірник акта в триденний строк надсилається на адресу споживача.

В п. 2.1. Договору сторони встановили, що оплата послуг здійснюється споживачем відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на те чинним законодавством України.

Тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені:

- для населення Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 90 від 10.02.2012 р. і складаються за 1 м3 без ПДВ: послуги з централізованого водопостачання 0, 83 грн.; послуги з централізованого водовідведення 1, 07 грн.;

- інші Споживачі Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 139 від 13.09.2013 р. за 1 м3 без ПДВ: послуги з централізованого водопостачання 3, 74 грн.; послуги з централізованого водовідведення 4, 24 грн.

Вартість послуг може бути змінена відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 2.2.).

На виконання умов Договору, у лютому та березні 2014 р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого постачання питної води і водовідведення на загальну суму 1 227 826, 14 грн., про що позивачем було складено акти про кількість наданої води та прийнятих стічних вод, та рахунки (том 1 а.с. 42-43, 84-85, 88-89).

Згідно п. 3.1. Договору, розрахунки за послуги з централізованого постачання питної води та водовідведення здійснюються Споживачем у грошові формі в повному обсязі не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виробника. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

У разі відмови Споживача прийняти платіжні документи до сплати, даний факт не звільняє від обовязку сплати грошових коштів за отримані послуги по платіжних документах, предявлених виробником.

Відповідно до п. 3.2. Договору, при оформленні платіжного доручення або протоколу на проведення взаємозаліку, у графі «призначення платежу» Споживач повинен вказати період за який проводиться оплата, номер, дату рахунку та договору. У разі відсутності у платіжному дорученні або протоколі цих даних, перерахована оплата зараховується Виробником за період визначений на власний розсуд. До рахунку додається акт про кількість наданої води та прийнятих стічних вод.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобовязання щодо оплати отриманих послуг, здійснивши розрахунки частково в сумі 1 093 539, 45 грн., про що свідчать реєстри надходження грошових коштів, які залучені до матеріалів справи (том 2 а.с. 132-136).

Доказів оплати наданих послуг в сумі 134 286,69 грн. відповідач суду не надав, при цьому останній заявив про пропуск строку позовної давності до вказаних вимог.

Відповідно до 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк позовної давності, щодо оплати наданих послуг за лютий-березень 2014 року сплинув у квітні 2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи позивач з позовом до суду звернувся 24.11.2017р. (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами вказаного строку.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем надано відзив на позову, у якому, зокрема, останній просить застосувати строк позовної давності.

Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не вказано.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 134 286, 69 грн. задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з квітня 2014 р. по липень 2017 р. в сумі 3 332 024, 54 грн. задоволенню не підлягають, у звязку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтями 6 та 627 ЦК України визначено свободу договору, у вигляді того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як вже встановлено судом вище, в п. 10.1. Договору сторони встановили, що даний Договір набирає чинності з 01.02.2014 р. і діє до 31.03.2014 р.

Таким чином, спірний договір припинив свою дію 31.03.2014 р. та доказів, які б свідчили про продовження його дії, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на те, що дію спірного договору було продовжено, судом до уваги не приймається, зважаючи на відсутність доказів, які б підтверджували даний факт.

До того ж, як вбачається із матеріалів справи, позивач розуміючи про відсутність договірних відносин з відповідачем пропонував укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, про що вказував в листі № 4762 від 03.11.2016 р. та надсилав на адресу відповідача проект договору. Вказаний проект договору відповідачем підписано з протоколом розбіжностей, які залишились не врегульованими (том 2, а.с. 51-59).

Рахунки ж на оплату наданих послуги, які були направлені на адресу відповідача за період з квітня 2014 р. по липень 2017 р. повертались позивачу з посиланням на неврегульованість договірних взаємовідносин, що підтверджується листуванням сторін (том 2 а.с. 60-91).

Крім того, 12.03.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс», як Управителем та Комунальним підприємством «Кривбасводоканал», як Виконавцем укладено Договір про здійснення функцій виконавця комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 270 (далі Договір № 270), відповідно до умов якого Управитель доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання виконувати функції виконавця комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для споживачів мешканців житлових будинків, згідно дислокації № 1.

Згідно п. 2.4. вказаного вище Договору, Виконавець (позивач у даній справі) взяв на себе зобов'язання постачати в будинки для споживачів комунальні послуги вчасно та відповідної якості, а також підготувати та укласти зі споживачами (власниками квартир та квартиронаймачами, орендарями житлових та нежитлових приміщень) договори про надання комунальних послуг.

В п. 6.1. Договору № 270 сторони встановили, що договір набуває чинності з 01.04.2014 р. і діє по 31.12.2014 р. включно та щороку продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не подасть іншій стороні письмового повідомлення про припинення Договору.

Тобто, укладаючи даний договір позивач зобов'язався здійснювати як постачання та водовідведення для споживачів - мешканців житлових будинків, так і укласти з ними (мешканцями) відповідні договори про надання комунальних послуг. В послідуючому позивачем були вчинені дії щодо укладення договорів з мешканцями будинків, що не заперечувалося і представником позивача в судовому засіданні.

Як свідчать матеріали справи та надані відповідачем докази, КП «Кривбасводоканал» звертався із заявами про стягнення зі споживачів (мешканців будинків) заборгованості за спожиті послуги водопостачання, які були задоволені судами та видані судові накази на примусове стягнення сум заборгованості (том 2, а.с. 150-191).

Таким чином, позивач у правовідносинах за договором № 270 є виконавцем послуг, споживачами яких є мешканці будинків, які безпосередньо споживають ці послуги та відповідно повинні сплачувати за них, а відповідач є управителем, який надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій.

Крім того, позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що передача послуг споживачу здійснюється на межі передачі послуг централізованого водопостачання (для багатоквартирних будинків це зовнішній фундамент) і тому відповідач, як управитель, який надає послуги з утримання будинків, використовує надані послуги для власних потреб.

Вказане твердження не заслуговує на увагу, з огляду на наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2868 від 26.11.2015 р. встановлено тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) субєктам господарювання, які є виконавцями цих послуг.

Порядок встановлення вказаних вище тарифів врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011 р., відповідно до п. 1. якої визначено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для субєктів господарювання незалежно від форми власності, які надають послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення.

З огляду на викладене, тарифи на оплату спірних послуг, які повинні оплачуватись безпосередніми споживачами власниками квартир, вже враховують використання внутрішньо будинкових систем.

Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з квітня 2014 р. по липень 2017 р. в сумі 3 332 024, 54 грн., у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Крім того, у звязку з недоведеністю прострочення відповідача, не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення річних за період з листопада 2014 р. по грудень 2016 р. в сумі 193 366, 28 грн. та інфляції за вказаний період в сумі 958 554, 49 грн.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267, 526, 626, 631, 627, 628, 901 Цивільного кодексу України, статями 73, 74, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.03.2018

Суддя ОСОБА_4