РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/20318/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом приватного підприємства «Київмедсервіс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інвестиційний проект»

про стягнення 130 645,45 грн.,

Представники:

від позивача Танцюра Л.О. (за дов.)

від відповідача не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство (далі - ПП) «Київмедсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Міжнародний інвестиційний проект» про стягнення 130 645,45 грн., з яких: 67 859,46 грн. боргу, 43 281, 51 грн. інфляційних, 5 795,01 грн. 3% річних, 13 709,47 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив повністю товар, поставлений позивачем за видатковою накладною № КМ-0000002 від 28.11.2014.

Суд своєю ухвалою від 20.11.2017 порушив провадження у справі № 910/20318/17.

25.01.2017 суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав клопотання про призначення у справі експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи були сплачені товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інвестиційний проект» належним чином кошти, передбачені договором № 11/14-09 від 28.08.2014 та зазначені в документах та розрахунках, що містяться в матеріалах справи?

Суд клопотання відхилив, оскільки для з'ясування обставин, на які посилається відповідач, не потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Позивач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи таких документів:

- бухгалтерської довідки ПП «Київмедсервіс» від 14.02.2018 про бухгалтерський облік суми основного боргу ТОВ «Міжнародний інвестиційний проект» перед ПП «Київмедсервіс» в розмірі 67 859,46 грн., що виник згідно з договором постачання від 28.08.2014 № 11/14-09;

- бухгалтерської довідки ПП «Київмедсервіс» від 14.02.2018 про те, що за даними бухгалтерського обліку ПП «Київмедсервіс» оплата по договору постачання від 28.08.2014 за № 11/14-09 здійснювалась ТОВ «Міжнародний інвестиційний проект» 25.09.2014 на суму 110 165,00 грн..

Суд не бере до уваги ці докази, у зв'язку з тим, що позивач не надав підтвердження надсилання (надання) цих копій відповідачу.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на відсутність боргу. Також відповідач поставив під сумнів, що на видатковій накладній № КМ-0000002 від 28.11.2014 та копії довіреності від 14.11.2014 № 28 міститься підпис ОСОБА_2. Не погодився відповідач з наданим позивачем розрахунком інфляційних, 3% річних та пені.

Суд зобов'язав відповідача надати докази оплати боргу у розмірі 67 859,46 грн.

Крім того, суд витребував у позивача оригінал довіреності № 28 від 24.11.2014.

У судове засідання 01.03.2018 відповідач прибуття свого представника не забезпечив, про причини не прибуття суд не повідомив, доказів оплати боргу у розмірі 67 859,46 грн. не надав.

Позивач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи бухгалтерської довідки ПП «Київмедсервіс» від 27.02.2018 про бухгалтерський облік суми основного боргу ТОВ «Міжнародний інвестиційний проект» перед ПП «Київмедсервіс» в розмірі 67 859,46 грн., що виник згідно з договором постачання від 28.08.2014 № 11/14-09.

Суд приєднав вказаний доказ до матеріалів справи.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.08.2014 приватне підприємство «Київмедсервіс» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інвестиційний проект» (замовник) уклали договір постачання № 11/14-09 (далі - Договір), відповідно постачальник зобов'язується поставити замовникові два дефібрилятори-монітори BeneHeart D3, а замовник - прийняти і оплатити їх.

Ціна за Договором становить 178 024,46 грн. з ПДВ (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться таким чином:

- 60 % - авансовий платіж після підписання Договору:

- 40% - остаточна оплата після поставки товару.

Право власності на поставлений товар переходить до замовника в момент отримання товару від постачальника за видатковою накладною (п. 5.6 Договору).

25.09.2014 відповідач перерахував на рахунок позивача 110 165,00 грн..

28.11.2014 позивач поставив, а відповідач отримав товар на суму 178 024.46 грн., що підтверджується видатковою накладною № КМ-0000002 від 28.11.2014.

Від відповідача товар отримав ОСОБА_2, який діяв за довіреністю № 28 від 24.11.2014 (довіреність дійсна до 06.12.2014). Відповідач жодних об'єктивних даних суду не навів щодо не чинності цієї довіреності та неналежності підпису у накладній та довіреності ОСОБА_2. З огляду на це факт отримання відповідачем товару є встановленим .

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином відповідач повинен остаточно розрахуватися за товар 28.11.2014.

Відповідач 67 859,46 грн. не сплатив. Доказів протилежного суду не надав.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 67 859,46 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У пункті 7.4 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань замовник сплачує постачальнику штрафні санкції (неустойку) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення зобов'язання, від суми несвоєчасно перерахованих коштів.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 13 709,47 грн. пені за період з 29.11.2014 до 29.05.2015.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 43 281,51 грн. інфляційних (111 140,97 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції) за період з 29.11.2014 до 30.09.2017 та 5 795,01 грн. трьох процентів річних за період з 29.11.2014 до 12.10.2017.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інвестиційний проект» (вул. Велика Васильківська, 139, офіс 337, м. Київ, 03150, код 37241470) на користь приватного підприємства «Київмедсервіс» (вул. Братська, 10, квартира 32, м. Київ, 04070, код 31752355) 111 140,97 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 5 795,01 грн. 3% річних, 13 709,47 грн. пені, 1959,68 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 27.03.2018.

Суддя С. А. Ковтун