ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

21.03.2018

Справа № 910/3057/18

Суддя Мандичев Д.В., розглянувши матеріали за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіані Україна"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Кіані Україна” звернулося до суду із заявою, підписаною головою ліквідаційної комісії товариства, про порушення справи про банкрутство за особливостями, передбаченими ст. 95 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у зв’язку з виявленням у ході ліквідаційної процедури кредиторської заборгованості, активи для погашення якої відсутні.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає її такою, що підлягає поверненню заявнику без розгляду, зважаючи на таке.

Статтею 2 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України “Про міжнародне приватне право”, Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява, так само як і заява про порушення провадження у справі про банкрутство, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України вказується, що до позовної заяви, так само як і до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, додаються документи, котрі підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення (“відкриття” згідно з новою редакцією Господарського процесуального кодексу України) справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, серед іншого, заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі, не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Загальні вимоги до оформлення та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені у ст. 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до заяви боржника додаються, серед іншого, перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у ч. 1 ст. 95 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується у порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення (“відкриття” згідно з новою редакцією Господарського процесуального кодексу України) справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст.ст. 105, 110-112 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України, з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 111 ЦК України, під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

У випадках, встановлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи ( ч. 8 ст.111 ЦК України).

Однак, матеріли справи не містять відомостей про проведення аудиторської перевірки та аудиторського висновоку щодо фінансового стану ТОВ "Кіані Україна".

Згідно ч. 4 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Заявником не надано доказів проведення такої інвентаризації. При цьому суд звертає увагу заявника на те, що доданий до заяви про порушення справи про банкрутство Боржника протоколінвентаризаційної комісії №1 від 05.07.2016 не може бути прийнятий в якості доказів проведення інвентаризації майна, оскільки за своїм змістом не відповідає законодавчо встановленим формам відповідних актів .Зокрема, суду не подано відомостей щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів у касі та на рахунках, нематеріальних активів, фінансових вкладень, а також відповідних інвентаризаційних описів, складених відповідно до вимог Закону України “Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні”, а також Положення про інвентаризацію активів та зобов’язань затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014, до заяви не додано.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 111 ЦК України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Статтею 78 Податкового Кодексу України, передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до п. п. 78.1.7 документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

За ч. 10 ст. 111 ЦК України, до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Згідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період (ч. 10 ст. 111 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України, під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

В той час як згідно з п. 11.16 Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, належним доказом наявності відкриття /закриття рахунків у боржника є довідка ДПІ по розрахункових рахунках боржника в банківських установах, розміру залишків коштів та їх закриття, яка в заяві про порушення справи про банкрутство відсутня.

Однак, матеріали заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не містять відомостей від органу доходів і зборів про наявні відкриті/закриті рахунки у Товариства.

Водночас, за відсутності доказів про наявність відкритих рахунків або їх відсутність, руху коштів на них, залишку коштів на рахунках ТОВ "Кіані Україна", на дату прийняття рішення про припинення діяльності боржника неможливо дійти до висновку про обґрунтоване співвідношення активу та пасиву за даними проміжного ліквідаційного балансу боржника.

Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 № 1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 у редакції, чинній станом на 17.01.2014, передбачав обов’язок платника податків у 3-денний строк після прийняття рішення про припинення подати до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такі документи як заяву про припинення платника податків за ф. N 8-ОПП, оригінал довідки за ф. N 4-ОПП, копію розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те установчими документами про припинення; копію розпорядчого документа про утворення комісії з припинення (ліквідаційної комісії).

Доказів звернення ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіані Україна” до податкового органу (органу доходів і зборів) суду подано не було.

Порядок ліквідації юридичної особи, наведений у ст. 111 Цивільного кодексу України передбачає певний перелік необхідних та обов’язкових до виконання заходів, які мають бути вчинені ліквідаційною комісією (ліквідатором) з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи, зокрема, стягнення дебіторської заборгованості; письмове повідомлення кожного з боржників про припинення юридичної особи; закриття рахунків у фінансових установах, крім рахунку, який використовується для розрахунків з кредиторами у ході ліквідаційної процедури; інвентаризація майна; повернення майна від третіх осіб; повернення дебіторської заборгованості; проведення незалежної оцінки майна; закриття відокремлених підрозділів; звільнення працівників; повернення уповноваженим органам документів дозвільного характеру, початків, штампів; надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування звітності за останній звітний період, документів, первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірки юридичної особи, яка ліквідується та визначення наявності або відсутності відповідної заборгованості; складання проміжного ліквідаційного балансу тощо.

Дослідивши матеріали заяви про порушення провадження у справі про банкрутство суд встановив, що до заяви не приєднано фактичних даних, які підтверджують вчинення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіані Україна” дій зі стягнення дебіторської заборгованості, з закриття рахунків у фінансових установах, звільнення працівників, проведення незалежної оцінки виявленого майна, повернення уповноваженим органам документів дозвільного характеру, початків, штампів або ж письмових пояснень щодо неможливості з об’єктивних причин вчинення таких дій (відсутні працівники у штаті, товариством не отримувалися документи дозвільного характеру тощо).

Наведеними обставинами стверджується, що заява про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіані Україна” не відповідає змісту вимог, зазначених у Цивільному кодексі України, Законі України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та приписам Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим вона підлягає поверненню без розгляду особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 95 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіані Україна” про порушення справи про банкрутство з приєднаними до неї документами повернути без розгляду.

Суддя                      Д.В. Мандичев