ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Справа № 915/1313/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

секретар судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача - Недбал А.В. - довіреність № 14 від 28.11.17

за участю представника відповідача - Подцикін М.М. - наказ (розпорядження) № 36 від 26.06.17,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТриМоб", юр адреса: 03150, м.Київ, вул.Предславинська, 34-А; поштова адреса: 65005, м.Одеса, вул.Балківська 100

до відповідача: Дочірнього підприємства "Торжок", 54002, м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108

про: стягнення 5 805,05 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №10-10/286 від 05.12.2017 в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Торжок" грошові кошти у розмірі 5 805,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем 01 жовтня 2016 року було укладено Договір оренди №341-БЦ-734/7-4-62, згідно якого позивач розміщує обладнання базової станції мобільного зв'язку на об'єкті відповідача, який розташований за адресою м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108. Позивачем на виконання умов Договору 23.02.2017 була сплачена орендна плата за березень 2017 року. Товариству з обмеженою відповідальністю "ТриМоб"01.03.2017 стало відомо, що право власності на об'єкт оренди перейшов до іншого підприємства, а саме до ТОВ «Нікінвест2017». Вказує, що відповідно до ч.2 ст.770 Цивільного кодексу України та підпункту 6.4 Договору, 28.02.2017 року Договір припинено. Станом на 28.02.2017, на дату припинення дії Договору. Утворилась дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 5 216,16 грн. зазначена дебіторська заборгованість складається із суми забезпечувального платежу, який позивач перерахував відповідачу на виконання п.3.4.1 Договору в розмірі 3 375,00 грн., та коштів за не використану частину орендної плати за березень 2017 року в розмірі 1841,16 грн., яку позивач сплатив відповідачу 23.02.2017. В порядку досудового врегулювання господарського спору позивачем були направлені на адресу відповідача листи №10-10/139, №10-10/157, №10-10/210 з вимогою сплатити заборгованість за Договором. Відповідачем на претензію позивача відповіді надано не було. Зазначає, що відповідачем не виконано своєчасно грошові зобов'язання в частині повернення забезпечувального платежу, у зв'язку з чим позивачем понесені додаткові витрати від інфляції. Вказує, що дебіторська заборгованість має бути стягнена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних у загальній сумі 5 805,05 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 23 січня 2018 року о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 23.01.2018 судом повідомлено, що відповідно до Закону України № 2147-VII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно матеріалів справи судом не було розпочато розгляд справи по суті.

З урахуванням приписів ч.2 ст. 176 ГПК України суд здійснює розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

У відповідності до вимог нової редакції Господарського процесуального кодексу всі заяви і клопотання учасників справи мають бути заявленими та вирішеними судом за новими правилами.

З метою реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов'язків суд оголосив перерву у підготовчому засіданні на 07 лютого 2018 року о 15 год. 00 хв.

Відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказує, що відповідно до п.6.4 Договору оренди приміщення №341/БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 укладеного між позивачем та відповідачем, орендодавець вправі в односторонньому порядку відмовитись від виконання Договору без дотримання, встановленого п.6.3 Договору строку повідомлення у випадку: переходу права власності на приміщення, що орендується, внаслідок звернення стягнення на приміщення, що орендується заставодержателем - ПАТ «ВіЕйбі Банк». Однак саме заставодержатель не звертав стягнення на приміщення, що орендується. Стягнення на приміщення було звернуто іншим підприємством - ТОВ «Первомайськ - Кондитер», а потім приміщення передано ТОВ «Нікінвест2017». Таким чином, умова, на підставі якої ТОВ «ТриМоб» могло відмовитись від Договору в односторонньому порядку не наступала. Згоду на дострокове розірвання (припинення) Договору ДП «Торжок» не надавало. Питання щодо розірвання Договору в судовому порядку відповідно до ст.188 ГК України , ТОВ «ТриМоб» не вирішувало. Вказує, що Договір не є розірваним в односторонньому порядку, а є діючим та чинним, а відповідно немає підстав для повернення забезпечувального платежу відповідно до п. 3.4.2 Договору. Зазначає, що ДП «Торжок» оскаржило результати аукціону з відступлення права вимоги до ДП «Торжок», Вищий господарський суд України повернув справу на новий розгляд , скасувавши рішення судів попередніх інстанцій.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.02.2018 згідно клопотання позивача було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та надано позивачу строк для надання відповіді на відзив відповідача.

У наданій позивачем відповіді на відзив позивач не згоден з доводами відповідача щодо чинності Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62, оскільки 28 лютого 2017 року ТОВ «Нікінвест2017» набуло право власності на будівлю, розташовану за адресою м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108. Факт переходу права власності на зазначене нерухоме майно не заперечується представником відповідача. Вказує, що 01 березня 2017 року між позивачем та ТОВ «Нікінвест2017» було укладено договір оренди №82/800/7-4/62 та 15 березня 2017 року складено акт приймання - передавання об'єкта оренди. На виконання вимог Договору оренди №82/800/7-4-62 позивач, як орендар своєчасно сплачує за користування орендованим майном та відшкодовує витрати власника. Твердження відповідача щодо чинності Договору оренди має фіктивний характер. Крім твердження про чинність Договору, відповідач не надав жодних доказів виконання своїх зобов'язань як орендодавця, а саме виставлення рахунків та актів виконаних робіт, реєстрація податкових накладних, інші дії, пов'язані з утриманням об'єкта оренди. Зазначає, що позивачем виконано вимоги п.6.3 Договору та направлено відповідачу лист «Щодо припинення дії договору». Отже вказане свідчить, що відповідач з 03.07.2017 був проінформований стосовно нового власника об'єкта оренди, наявності заборгованості за Договором.

Відповідач у наданих запереченнях на відповідь на відзив вказує, що підстав для одностороннього припинення дії Договору не існувало. З посиланням на норми ст.651 Цивільного кодексу України та ст.188 Господарського кодексу України, вказує, що ДП «Торжок» не узгоджував позивачу припинення Договору, а позивач не звертався до суду із вимогою про розірвання Договору, тому такий договір є чинним.

У судовому засіданні 23.01.2018 та 07.02.2018 оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01 жовтня 2016 року між Дочірнім підприємством "Торжок" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" (далі - орендар) було укладено договір №341-БЦ-734/7-4-62 оренди приміщень (типовий, Бізнес центр, оренда+комунальні) (далі - Договір), у відповідності до умов якого орендодавець зобов'язується передати орендарю за плату у тимчасове володіння і користування нежиле приміщення, яке зазначено у п. 1.2 цього Договору, а орендар зобов'язується прийняти дане приміщення та здійснювати оплату за користування ним у відповідності з умовами цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, в оренду передається частина даху Бізнес центра розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул. Мала Морська, 108 та має наступні характеристики : частина даху площею 25 кв.м. Схема розміщення приміщення з позначенням коліру меж наданого в оренду приміщення наведена у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно п. 1.3 Договору, приміщення належить орендодавцю на праві власності (свідоцтво про державну реєстрацію права власності: серія САЕ №837373 від 16.11.2012. Право власності орендодавця обтяжено заставою на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»(договір іпотеки №2563 від 19.05.2006). Приміщення під арештом не перебуває та не є предметом позову 3-х осіб).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що приміщення передається в оренду для розміщення та експлуатації телекомунікаційного обладнання орендаря.

У відповідності до п. 2.1 Договору, орендодавець зобов'язаний передати орендарю приміщення, а орендар прийняти його на протязі 3 днів з моменту оплати орендарем забезпечувального платежу у відповідності до п. 3.4 цього Договору. Передача приміщення в оренду оформлюється актом прийому - передачі приміщення (Додаток №2 до договору), підписується сторонами, із зазначенням стану приміщення. Якщо в акті не вказано інше, то приміщення вважається придатним до використання за призначенням, визначеному у п.1.4 цього Договору (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, сума щомісячної орендної плати визначається як добуток загальної площі приміщення та орендної ставки за один квадратний метр площі приміщення. Орендна ставка складає 135 грн., у тому числі НДС-20% за один квадратний метр площі приміщення за місць. Орендодавець має право в односторонньому порядку збільшити орендну ставку на індекс інфляції. Крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю вартість спожитих у період використання приміщення комунальні послуги, які включають в себе: електроенергію, холодне водопостачання, водовідведення, сезонне теплопостачання, використане в приміщенні, а також електроенергію, холодне водопостачання, водовідведення, теплопостачання, витрачені на постачання приміщення і площі загального користування в порядку визначеному у п. 3.3.1 Договору (п.3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4.1 Договору, на протязі 5 днів з моменту підписання цього Договору орендар на підставі виставленого рахунку перераховує орендодавцю в якості забезпечення належного виконання ним своїх зобов'язань за договором забезпечувальний платіж в розмірі щомісячної орендної плати за Договором. В разі належного виконання орендарем всіх прийнятих на себе зобов'язань за Договором, орендодавець зобов'язується зарахувати суму забезпечувального платежу у погашення орендної плати та інших платежів по Договору за останній місяць оренди.

Пунктом 3.4.2 Договору, визначено, що при достроковому припиненні Договору суму забезпечувального платежу повертається орендарю за вирахуванням заборгованості орендаря по орендним та іншим платежам по Договору, а також вартості приведення приміщення у первісний стан та нарахованих за Договором неустойок. Внесення забезпечувального платежу не виключає обов'язку орендаря сплачувати орендну плату за перший та останній місяць оренди у строки , передбачені п.3.9 цього Договору.

Згідно п. 3.8 Договору, орендна плата сплачується орендарем щомісячно у вигляді попередньої оплати за наступний календарний місяць не пізніше 25 числа кожного поточного місяця, а за перший місяць оренди - на протязі 5 днів з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі приміщення.

Відповідно до п. 8.1 Договору, договір укладено на 35 місяців і вступає в силу з моменту його підписання.

Згідно п. 8.6 Договору, письмові повідомлення, передбачені Договором, повинні бути доставлені рекомендованим листом, кур'єром, телеграмою за почтовою адресою, яка визначена у розділі 9 Договору, чи вручено під підпис уповноваженому на їх отримання представнику.

01 жовтня 2016 року у відповідності до умов договору №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв частину даху бізнес центру площею 25 кв.м., розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.М.Морьска, 108, про що сторони Договору склали акт прийому передачі приміщення (а.с.25).

Позивач на виконання умов Договору сплатив відповідачу кошти у розмірі 3375,00 грн. в рахунок орендної плати за березень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №3838 від 23.02.2017 (а.с.27).

01 березня 2017 року на адресу позивача надійшов лист вх.№10-11/69-01 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікінвест2017» в якому товариство повідомило позивача, що з 28.02.2017 являється власником будівлі Бізнес центру за адресою: м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108 в якому позивач орендує приміщення та просить надати установчі документи для укладання договору оренди з ТОВ «Нікінвест2017» (а.с.28).

Посилаючись на ту обставину, що з 28.02.2017 право власності на будівлю Бізнес центру за адресою: м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108 в якому позивач орендує приміщення перейшло до ТОВ «Нікінвест2017» та у зв'язку з припиненням дії Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62 позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5 805,05 грн., які складаються із не повернутого забезпечувального платежу - 3375,00 грн., не використаної орендної плати за березень 2017 року - 1841,16 грн., інфляційних втрат - 483,54 грн. та 3% річних - 105,35 грн.

Відповідач у судовому засіданні та наданому до суду відзиві вказує, що Договір оренди є чинним, а тому підстав для повернення коштів позивачу немає. Факт переходу права власності на вказане нерухоме майно ТОВ «Нікінвест2017» не заперечує, при цьому вказує на оскарження в судовому порядку відповідачем результатів аукціону з відступлення права вимоги до ДП « Торжок», зазначає, що розгляд судової справи № 910/2341/17 триває та на спірне майно накладено арешт.

Частинами 1,6 ст. 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до п. 6.2 Договору, договір може бути розірваний на підставах, передбаченими діючим законодавством, за згодою сторін, на підставах передбачених цим договором.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що кожна із сторін вправі відмовитись від виконання цього Договору, письмово повідомивши другу сторону про дату розірвання за 30 днів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що у зв'язку із переходом права власності на об'єкт оренди ТОВ «Нікінвест2017», направив на адресу відповідача лист №10-10/139 від 10.04.2017 в якому повідомив, що 28.02.2017 йому стало відомо, що власником торгової площі є ТОВ «Нікінвест2017» та станом на 31 березня 2017 року дебіторська заборгованість ДП «Торжок» за договором оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 становить 5 216,16 грн. на користь ТОВ «ТриМоб», та просив повернути надлишково сплачені кошти за оренду (а.с.30).

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що лист №10-10/139 від 10.04.2017 не отримував.

Відповідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач, в порушення ч.1ст.74 ГПК України доказів в підтвердження направлення на адресу відповідача листа №10-10/139 від 10.04.2017 до суду не надав.

У подальшому, позивач направив на адресу відповідача лист №10-10-157 від 08.06.2017 «Щодо припинення дії Договору», в якому повідомив відповідача, що до них звернувся листом директор ТОВ «Нікінвест2017», як новий власник будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108. На підтвердження права власності на будівлю ТОВ «Нікінвест2017» був наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 лютого 2017 року. У зв'язку з цим та керуючись підпунктом д пункту 6.4 Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 вважає договір таким, що втратив свою чинність з 28.02.2017 року. Вказав на те, що станом на 31 березня 2017 року дебіторська заборгованість ДП «Торжок» за договором оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 становить 5 216,16 грн. на користь ТОВ «ТриМоб» та просив у строк 5 банківських днів повернути надлишково сплачені кошти за оренду (а.с.31).

Згідно матеріалів справи вказаний лист був отриманий відповідачем 03.07.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32), та не заперечено представником відповідача у судовому засіданні.

Отже, відповідач 03.07.2017 належним чином у відповідності до п.6.3 Договору №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 був повідомлений позивачем, про припинення дії Договору.

Також, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №10-10/210 від 15.08.2018 в якій вимагав повернути надлишково сплачені кошти за оренду у розмір 5 216,16 грн.(а.с.33). Вказана претензія була отримана відповідачем 05.09.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до абз. п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Лист №10-10-157 від 08.06.2017 «Щодо припинення дії Договору», в якому зазначено про повернення надлишково сплачених коштів за оренду у строк 5 банківських днів, був отриманий відповідачем 03.07.2017.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов'язок відповідача щодо повернення коштів настав 11.07.2017 (03.07.2017 + 5 банківських дні). Відповідачем кошти повернуті не були, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Так, позивач у зв'язку із припиненням дії Договору №341-БЦ-734/7-4-62 просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5 805,05 грн., які складаються із не повернутого забезпечувального платежу - 3375,00 грн., не використаної орендної плати за березень 2017 року - 1841,16 грн., інфляційних втрат - 483,54 грн. та 3% річних - 105,35 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача не використаної орендної плати за березень 2017 року у розмірі 1841,16 грн. задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як встановлено судом, та не заперечено позивачем та відповідачем, укладений між сторонами Договір оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 станом на 23.02.2017 не припинив свою дію, отже перерахування коштів позивачем у розмірі 3375,00 грн. згідно платіжного доручення №3838 від 23.02.2017 відбулося на виконання п.3.8 чинного на той час Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016.

Відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору.

Враховуючи, що позивач здійснив відповідачу платіж 23.02.2017 на виконання діючого на той час Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016, то відсутні підстави вимагати повернення виконаного позивачем зобов'язання у розмірі 1841,16 грн. до моменту припинення Договору.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача забезпечувального платежу у розмірі 3375,00 грн.

На виконання п.3.4.1 Договору №080-БЦ-736/7-4-62 від 01.10.2010 з урахуванням Додаткової угоди №2-62/7-4-62 від 01.12.2011 позивачем на рахунок відповідача згідно платіжного доручення №429 від 29.12.2011 було перераховано забезпечувальний платіж (а.с.58). Відповідно до умов договору оренди №080-БЦ-736/7-4-62 від 01.10.2010 забезпечувальний платіж складав 2875,00 грн. Термін дії Договору оренди №080-БЦ-736/7-4-62 від 01.10.2010 сплинув у зв'язку з чим він втратив чинність.

01.11.2013 між позивачем та відповідачем було укладено новий договір оренди №209-БЦ-428/7-4-62, пункт 3.4.1 якого також передбачав перерахування забезпечувального платежу.

У зв'язку з закінченням дії договору №080-БЦ-736/7-4-62 від 01.10.2010дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем, яка полягала у вигляді забезпечувального платежу та складала 2875,00 грн., шляхом проведення відповідної бухгалтерської операції була зараховано як забезпечувальний платіж по договору №209-БЦ-428/7-4-62, що підтверджується бухгалтерською довідкою за листопад 2013 року (а.с.69) та не заперечується відповідачем.

26.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди №209-БЦ-428/7-4-62 від 01.11.2013 згідної якої було змінено розмір орендної ставки, у зв'язку з чим орендна плата збільшилась на 500 грн. Відповідно до п.2 додаткової угоди позивач зобов'язувався до 31.12.2015 провести доплату забезпечувального платежу у розмірі 500,00 грн. Згідно платіжного доручення №32767 від 25.12.2015 позивачем було перераховано 500,00 грн. в рахунок забезпечувального платежу (а.с.71).

01.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено новий договір оренди №341-БЦ-734/7-4-62.

У зв'язку з закінченням дії Договору №209-БЦ-428/7-4-62 від 01.11.2013 дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем, яка полягала у вигляді забезпечувального платежу та складала 3375,00 грн., шляхом проведення відповідної бухгалтерської операції була зарахована як забезпечувальний платіж по договору №341-БЦ-734/7-4-62, що підтверджується бухгалтерською довідкою за жовтень 2016 року (а.с.72), та не заперечується відповідачем у судовому засіданні.

Згідно п.3.4.2 Договору, визначено, що при достроковому припиненні Договору сума забезпечувального платежу повертається орендарю за вирахуванням заборгованості орендаря по орендним та іншим платежам по Договору, а також вартості приведення приміщення у первісний стан та нарахованих за Договором неустойок.

Враховуючи, що Договір оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 достроково припинив свою дію, то сплачений позивачем забезпечувальний платіж у відповідності до п.3.4.2 Договору підлягає поверненню позивачу, у зв'язку з цим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 3 375,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач, у зв'язку з неповерненням відповідачем коштів, згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року у розмірі 483,54 грн. та 3% річних у розмірі 105,35 грн. нарахованих за період з 01.03.2017 по 31.10.2017.

Враховуючи, що обов'язок відповідача щодо повернення коштів у розмірі 3375,00 настав 11.07.2017, то за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення періоду прострочення, а саме з 11.07.2017 по 31.10.2017 та суми заборгованості на яку нараховуються 3% річних та інфляційні втрати, а саме 3375,00 грн., розмір 3% річних які підлягають задоволенню становить 31,35 грн., розмір інфляційних який підлягає задоволенню становить 112,29 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 74,00 грн. (105,35 грн. - 31,35 грн.) задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних у розмірі 371,25 грн. (483,54 грн. - 112,29 грн.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 518,64 грн., які складаються з не повернутого забезпечувального платежу - 3375,00 грн., інфляційних втрат - 112,29 грн. та 3% річних - 31,35 грн.

Згідно зі ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача щодо чинності Договору оренди №341-БЦ-734/7-4-62 від 01.10.2016 станом на день розгляду справи в суді спростовуються матеріалами справи.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 195, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Торжок" (54002, м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" (юр адреса: 03150, м.Київ, вул.Предславинська, 34-А; поштова адреса: 65005, м.Одеса, вул.Балківська 100, ) грошові кошти у розмірі 3518,64 грн. та 976,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 21.03.2018, повний текст рішення складено 02.04.2018.

Суддя Н.О. Семенчук