РІШЕННЯ

15 березня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/540/17-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Шумського І.П. , судді Бурди Н.М. , судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Дзюбан Олега Віталійовича (АДРЕСА_1)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Черноусова Андрія Павловича (АДРЕСА_2)

про cтягнення боргу в сумі 31 912,89 грн.

За участю від:

позивача - Старик В.М.

відповідача - Черноусов А.П.

Суть справи.

Фізична особа - підприємець Дзюбан Олег Віталійович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Черноусова Андрія Павловича про стягнення боргу в сумі 12775,50 грн.

Свої вимоги позивач мотивував невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №2712 від 27.12.2007, а саме щодо оплати за переданий товар згідно видаткової накладної № ПРО-003956 від 27.12.2007 на суму 12775,50 грн., на умовах розстрочення платежу відповідно до умов додатку №1 до вказаного договору.

Ухвалою суду від 26.09.2017 порушено провадження у справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.10.2017, яке неодноразово відкладалось, зокрема на 27.11.2017.

При цьому, 24.11.2017 розпорядженням Заступника голови Господарського суду Тернопільської області справу № 921/540/17-г/6 призначено до розгляду колегією у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.11.2017, визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Шумського І.П., суддів: Бурди Н.М. та Руденка О.В.

Ухвалою суду від 24.11.2017 вказаною колегією суддів справу №921/540/17-г/6 прийнято до свого провадження.

В подальшому, ухвалою суду від 27.11.2017 колегією суддів дану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2017, яке відкладалось на 18.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, ГПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 18.01.2018 судом здійснено перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого засідання, розгляд якого відкладався на 15.02.2018.

В ході розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено: клопотання б/н від 11.10.2017 (вх. № 18754 від 18.10.2017) про відкладення розгляду справи; клопотання б/н від 26.10.2017 (вх. №19342 від 27.10.2017) про здійснення технічної фіксації судового засідання; заяву б/н від 26.10.2017 (вх. №19343 від 27.10.2017) про ознайомлення із матеріалами справи; клопотання б/н від 01.11.2017 (вх. 19657 від 02.11.2017) про відкладення розгляду справи; клопотання б/н від 15.11.2017 (вх. № 20317 від 15.11.2017-електронний варіант) (вх. №20622 від 21.11.2017) про розгляд справи у режимі відеоконференції; заяву б/н від 28.11.2017 (вх. №21330 від 01.12.2017) про збільшення розміру позовних вимог; клопотання б/н від 28.12.2017 (вх. №3481 від 10.01.2018) про розгляд справи в режимі відеоконференції; письмові пояснення б/н від 10.01.2018 (вх. №3727 від 12.01.2018) з додатком; клопотання б/н від 22.01.2017 (вх. №4631 від 29.01.2018) про розгляд справи в режимі відеоконференції; клопотання б/н від 15.02.2018 (вх. №5812 (е) 16.02.2018) (вх. №5862 від 19.02.2018) про ознайомлення з матеріалами справи; клопотання б/н від 15.02.2018 (вх. №5811 (е) від 16.02.2018) (вх. №5863 від 19.02.2018) про розгляд справи в режимі відеоконференції; клопотання б/н від 02.03.2018 (вх. № 6779 від 03.03.2018) (вх. № 6964 від 06.03.2018) про розгляд справи в режимі відео конференції.

В свою чергу, відповідачем до матеріалів справи подано: заяву б/н від 11.10.2017 (вх. №18484 від 11.10.2017) про відкладення розгляду справи; заяву б/н, б/д (вх. №20719(е) від 22.11.2017) про відкладення розгляду справи; супровідний лист б/н від 14.12.2017 (вх. №22331 від 14.12.2017) з додатком; заяву б/н від 14.02.2018 (вх. №5721 (е) від 15.02.2018) про відкладення розгляду справи та інше.

У заяві б/н від 28.11.2017 про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 31912,89 грн., який складається із вже згадуваної суми боргу 12775,50 грн. по накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007, а також боргу в сумі 19137,39 грн. - за переданий останньому товар згідно видаткової накладної № ПРО-003953 від 27.12.2007 в рамках дії того ж договору №2712 від 27.12.2007.

Вже згадуваним супровідним листом б/н від 14.12.2017, Фізичною особою підприємцем Черноусовим А.П. долучено до матеріалів справи заяву б/н від 13.12.2017 про застосування строку позовної давності. В її обґрунтування ним зазначено:

- відповідно до умов договору №2712 від 27.12.2007 та укладеного до нього додатку №1 від 27.12.2007 оплата вартості товару по накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007 на суму 12775,50 грн. розділялась на 6 платежів, перший з яких мав здійснитись до 01.02.2008, а останній - до 01.07.2008. З позовом про стягнення цієї суми позивач звернувся лише у 2017 році;

- окрім цього відповідачем здійснено платежі на рахунок ФОП Дзюбана О.В. 15.02.2008 в сумі 5470,50 грн., 19.02.2008 в сумі 2415 грн., 21.04.2008 в сумі 10711 грн., 09.06.2008 в сумі 6020 грн., 02.07.2008 в сумі 4030 грн., 25.07.2008 в сумі 4000 грн., 31.07.2008 в сумі 1505 грн., 03.09.2008 в сумі 6000 грн., 08.10.2008 в сумі 2285 грн., 10.11.2008 в сумі 4000 грн., 11.08.2008 в сумі 2840 грн.. Таким чином, на протязі періоду 15.02.2008 - 10.11.2008 на рахунок позивача перераховано кошти на загальну суму 49276,50 грн., а тому за вказаною накладною борг оплачено повністю;

- враховуючи приписи ст.ст. 257, 258 ЦК України, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із спливом строку позовної давності та відсутністю боргу. Оскільки, дата останнього платежу за спірним договором становила 01.07.2008, це означає, що при відсутності платежу в зазначений строк, з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим починається дія трьохрічного строку права на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Від вказаної дати (01.07.2008) строк позовної давності сплив 01.07.2011. А позивач звернувся до суду 20.09.2017 (дата складення позовної заяви).

Цим же супровідним листом, відповідачем подано до матеріалів справи копії вказаних платіжних документів.

В наданих відповідачем платіжних документах у графі "Призначення платежу" відсутні посилання на договір №2712 від 27.12.2007р. чи на видаткову накладну №ПРО- 003956 від 27.12.2007.

Щодо відпуску товару по накладній №ПРО-003953 від 27.12.2007 вартістю 19137,39 грн., то за твердженнями відповідача, названа сума того ж дня була повністю сплачена позивачу на місці готівкою. Підтверджуючий документ позивач йому не виписав.

На виконання ухвали суду від 14.12.2017, разом з письмовими поясненнями б/н від 10.01.2018 представник позивача стверджує, що:

- окрім наявних в матеріалах справи видаткових накладних №ПРО-003956 від 27.12.2007 та №ПРО-003953 від 27.12.2007 на підставі договору №2712 від 27.12.2007, ним в рахунок доказів надано перелік копій видаткових накладних, складених в рамках вказаного договору з 2011 по 2015 р.р. Іншого товару за договором №2712 від 27.12.2007 відповідачу не відпускалось;

- за вказаними вище двома накладними від 27.12.2007 відповідач не розрахувався з позивачем в повному обсязі, на що вказує Акт звірки взаєморозрахунків за період 27.12.2007 - 19.12.2017 (не підписаний відповідачем);

- позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідача претензії з вимогою про сплату боргу за вказаним договором, які залишені останнім без відповіді (копій претензій та доказів їх надіслання відповідачу позивач, в тому числі на пропозицію суду викладену в ухвалі від 18.01.2018, не надав) ;

- з приводу застосування позовної давності зазначає, що відповідач здійснював часткове погашення своїх зобов'язань, що підтверджується як самим відповідачем, так і наданим суду Актом звірки взаєморозрахунків за період 27.12.2007-19.12.2017;

- зважаючи на викладене очевидним є те, що перебіг строку позовної давності переривається, у зв'язку з частковим виконанням відповідачем своїх обов'язків за укладеним договором. Щодо наданих відповідачем платіжних документів за 2008 рік, то за їх давністю вони у позивача (за його твердженням) відсутні. Проте, представник позивача звертає увагу суду на доведеність їх відношення саме до двох спірних накладних;

- таким чином, борг в сумі 31912,89 грн., що виник на підставі договору №2712 від 27.12.2007 по накладних №ПРО-003956 та №ПРО-003953 від 27.12.2007, підлягає сплаті, а відтак і стягненню в судовому порядку.

До вказаного пояснення представником позивача долучено копію Акту звірки взаєморозрахунків між сторонами за період 27.12.2007-19.12.2017 (не підписаний відповідачем).

З огляду на подану представником позивача заяву про збільшення позовних вимог, предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги ФОП Дзюбана О.В. до ФОП Черноусова А.П. про стягнення з останнього боргу в сумі 31912,89 грн. по накладних №ПРО-003956 та №ПРО- 003953 від 27.12.2007.

Ухвалою суду від 15.02.2018 у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 02.03.2018, яке відкладалось на 15.03.2018.

Представником позивача в судовому засіданні 15.03.2018 підтримано позовні вимоги, з підстав наведених у позові і заяві про збільшення позовних вимог, з врахуванням поданих ним письмових пояснень та доказів в ході підготовчого провадження у справі.

Відповідачем в судовому засіданні 15.03.2018 проти позову заперечено, з підстав наведених у заяві про застосування строку позовної давності, наданих в ході розгляду справи усних пояснень та на підставі поданих ним матеріалів.

На підставі клопотання представника позивача судові засідання від 14.12.2017, 15.02.2018 та 15.03.2018 проводились в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення останньої ухвалами суду від 27.11.2017 та 03.03.2018 доручалось Господарському суду міста Києва, а ухвалою суду від 29.01.2018 - Апеляційному суду міста Києва.

Запис розгляду судової справи, а саме судових засідань від 14.12.2017, 15.02.2018, 15.03.2018 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду" та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LH 3150 UB 03120071 D 5.

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер PAP 677 VA 121149414.

Запис інших судових засідань по розгляду даної справи проводився в порядку ст.ст. 8, 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне:

27.12.2007 між Суб'єктом підприємницької діяльності Дзюбаном Олегом Віталійовичем (продавцем) та Суб'єктом підприємницької діяльності Черноусовим Андрієм Павловичем (покупцем) укладено договір №2712 (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив наступні товари: обладнання згідно накладної №ПРО-003956 від 27.12.2007; автомобільні фарби, лаки, розчинники, ґрунтовки, шпаклівки та інші товари для кузовних робіт і фарбування автомобілів (надалі - договірні товари). Перелік договірних товарів зазначається в накладній, яка складає невід'ємну частину договору (п.1.1договору).

Відповідно до п. 3.1 правочину розрахунки між продавцем і покупцем проводяться на протязі шести місяців з моменту поставки товару по накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007 (обладнання) відповідно Додатку №1 від 27.12.2007, які додаються до договору та складають його невід'ємну частину.

Платіж вважається дійсним, якщо продавець підтвердить його документально. До моменту повного розрахунку товар являється власністю продавця (п.3.3, п.3.4 договору).

Згідно п.3.5, п.3.6 правочину оплата проводиться в гривнях за готівку або шляхом зарахування на розрахунковий рахунок продавця. При збільшенні курсу EURO по відношенню до гривні, суми в графіку погашення боргу повинні бути збільшені пропорційно росту курсу EURO. Покупець має право здійснити погашення боргу достроково, в будь-який час.

Договір укладено строком на один рік набирає чинності з моменту його підписання. Договір може бути розірвано: якщо грубо порушені пункти договору; якщо оплата не проводиться у встановлений час і у встановленому порядку; при двосторонній згоді сторін. При розірванні цього договору, фінансові зобов'язання сторін (розрахунок за отриманий товар і т.п.) залишаються в силі (п.8.1, п.8.2 договору).

Також 27.12.2007 між сторонами укладено Додаток №1 від 27.12.2007 "Графік погашення заборгованості по Договору №2712 від 27.12.2007" до Договору №2712 від 27.12.2007. У п.1.1, п.1.2, п.1.3 Додатку №1 від 27.12.2007, сторони обумовили, що: на основі п.3.5 Договору №2712 від 27.12.2007, у зв'язку з ростом курсу EURO по відношенню до гривні вони переглядають суми щомісячних платежів в графіку погашення боргу пропорційно росту курсу, починаючи з 01.02.2008; станом на 27.12.2007 сума боргу складає 12775,50 грн.; погашення визначеної п.1.2 суми боргу проводитиметься у відповідності з графіком: до 01.02.2008 - 1500 грн., до 03.03.2008 - 2200 грн., до 01.04.2008 - 2200 грн., до 01.05.2008 - 2200 грн., до 02.06.2008 - 2200 грн., до 01.07.2008 - 2475 грн. Всього 12775,50 грн. (сума накладної №ПРО-03956).

Того ж 27.12.2007, згідно видаткової накладної №ПРО-003956 покупець - СПД Черноусов А.П. отримав від постачальника - СПД Дзюбана О.В., на умовах продажу: товар на загальну суму 12775,50 грн. Приймання - передача товару по вказаній видатковій накладні посвідчується, зробленими на ній, відмітками сторін за договором та по справі.

В ході розгляду справи, представником позивача, в якості підтвердження підстав звернення до суду із заявою від 28.11.2017 про збільшення позовних вимог у справі №921/540/17-г/6, долучено до її матеріалів копію видаткової накладної №ПРО-003953 від 27.12.2007, згідно якої покупець - СПД Черноусов А.П. отримав від постачальника - СПД Дзюбана О.В., на умовах продажу: за готівку, товар на загальну суму 19137,39 грн. Приймання - передача товару по вказаній видатковій накладні також посвідчується, зробленими на ній, відмітками сторін за договором та по справі.

Строк оплати вартості товару по накладній №ПРО-003953 від 27.12.2007 на суму 19137,39 грн. не був передбачений сторонами в договорі №2712 від 27.12.2007.

Факт отримання майна за накладними №ПРО-003956, №ПРО-003953 від 27.12.2007 та підписання договору №2712 від 27.12.2007 відповідачем визнається.

Представником позивача подано копії видаткових накладних, які містять посилання на цей договір, зокрема:

№СП-0003017 від 07.06.2011 на суму 728, 50 грн., №СП- 0004185 від 22.07.2011 на суму 3326,96 грн., №СП-0004372 від 28.07.2011 на суму 656,99 грн., №СП-0005854 від 16.09.2011 на суму 2598,06 грн., №СП-0008600 від 19.12.2011 на суму 6271,03 коп., №СП-0008900 від 27.12.2011 на суму 1401,53 грн., №СП-0005546 від 22.06.2012 на суму 7687,46 грн., №СП-0003047 від 22.04.2013 на суму 2107,96 грн., №СП-0003258 від 26.04.2013 на суму 3300 грн., №СП-0003485 від 10.05.2013 на суму 1100 грн., №СП-0003768 від 20.05.2013 на суму 2308,77 грн., №СП-0003646 від 15.05.2013 на суму 2356,73 грн., №СП-0004166 від 30.05.2013 на суму 2693,12 грн., №СП-0005059 від 27.06.2013 на суму 6950,18 грн., №СП-0006055 від 31.07.2013 на суму 2899,95 грн., №СП-0007390 від 18.09.2013 на суму 10135,58 грн., №СП-0002192 від 10.04.2014 на суму 2724,49 грн., №СП-0002799 від 07.05.2014 на суму 5451,56 грн., №СП-0003004 від 15.05.2014 на суму 3102,86 грн., №СП-0003170 від 21.05.2014 на суму 1612,80 грн., №СП-0003833 від 19.06.2014 на суму 2659,10 грн., №СП-0004163 від 26.06.2014 на суму 3329,79 грн., №СП-0004994 від 28.07.2014 на суму 9783,80 грн., №СП-003749 від 06.07.2015 на суму 5997,84 грн.

У свою чергу відповідач долучив до матеріалів справи копії платіжних документів, зокрема платіжні доручення: №1 від 15.02.2008 на суму 5470 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 36 від 28.01.2008 без ПДВ, №2 від 19.02.2008 на суму 2415 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 18 від 18.02.2008 без ПДВ, №5 від 21.04.2008 на суму 10711 грн. з призначенням платежу за автофарбу рах 38 від 18.04.2008 без ПДВ, №3 від 09.06.2008 на суму 6020 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 58 від 06.06.2008 без ПДВ, №6 від 02.07.2008 на суму 4030 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 39 від 01.07.2008 без ПДВ, №5 від 25.07.2008 на суму 4000 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 29 від 24.07.2008 без ПДВ, №4 від 31.07.2008 на суму 1505 грн. з призначенням платежу за матеріали рах 39 від 25.07.2008 без ПДВ, №5 від 03.09.2008 на суму 6000 грн. з призначенням платежу за матеріали накл 25 від 02.09.2008 без ПДВ, №5 від 08.10.2008 на суму 2285 грн. з призначенням платежу за матеріали накл 39 від 07.10.2008, №1 від 10.11.2008 на суму 4000 грн. з призначенням платежу за матеріали накл 27 від 10.11.2008 без ПДВ та квитанцію №OV4Y42738 від 11.08.2008 на суму 2840 грн. без призначення платежу. А всього на загальну суму - 49276,50 грн.

В ході розгляду справи, відповідачем підкреслено, що оплата вартості отриманого ним по видатковій накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007 товару на суму 12775,50 грн. здійснена саме по вищевказаних поданих ним платіжних документах.

Щодо отриманого ФОП Черноусовим А.П. товару згідно видаткової накладної № ПРО-003953 від 27.12.2007 на суму 19137,39 грн., відповідачем стверджується, що вартість товару по цій накладній ним оплачена ФОП Дзюбану О.В. готівкою, відразу ж після передачі товару (без оформлення розрахункового документа).

За даними позивача, відображеними в непідписаному відповідачем Акті звірки взаєморозрахунків між сторонами за період 27.12.2007-19.12.2017, у Черноусова А.П. існує борг по оплаті лише двох неодноразово згаданих накладних від 27.12.2007 на загальну суму 31912,89 грн. При цьому в Акті звірки не відображено жодного платежу, згідно з платіжних документів, поданих відповідачем.

Як зазначалось вище, за даними представника позивача вони у Дзюбана О.В. відсутні.

За твердженням позивача, невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору №2712 від 27.12.2007, щодо оплати за отриманий товар по видаткових накладних №ПРО-003956, №ПРО-003953 від 27.12.2007, стало підставою для звернення до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 202, 509, 626 ЦК України, ст.ст. 174, 179 ГК України, зобов'язання виникають в тому числі на підставі правочинів (договорів).

За договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України) .

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з наданих сторонами доказів, зокрема копій видаткових накладних та платіжних документів між сторонами укладалось декілька договорів купівлі - продажу (у тому числі в усній формі).

Предметом розгляду у справі, що розглядається є виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті вартості товарно-матеріальних цінностей, отриманих ним по накладних №ПРО-003956 та №ПРО-003953 від 27.12.2007.

У відповідності до змісту пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України, ст.ст.13, 73-74, 76-79 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За приписами ст. ст. 14, 74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст. 75 ГПК України).

Поданими позивачем доказами підтверджено одержання відповідачем товару, вказаного в накладних №ПРО-003956 та №ПРО-003953 від 27.12.2007 на загальну суму 31912,89 грн.

Дана обставина визнається і відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису ч. 1 ст. 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у Постановах Верховного Суду України від 28.02.2018 у справі №910/9075/17, від 30.09.2014 у справі №3-121гс14, від 01.07.2014 у справі №3-32гс14, від 02.07.2013 у справі №3-11гс13 та інших судових актах, а також в постанові пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, листах Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013, №01-06/928/2012 від 17.07.2012 тощо.

Відповідно до змісту укладеного між сторонами по справі договору купівлі - продажу №2712 від 27.12.2007 (п.п. 1.1, 3.1) , а також Додатку №1 до нього, відповідач зобов'язувався остаточно сплатити позивачу вартість товару в сумі 12 775,50 грн. по накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007 до 01.07.2008 року.

Строк оплати товару в сумі 19 137,39 грн. по накладній №ПРО-003953 від 27.12.2003 умовами договору №2712 передбачений не був.

Посилання на цей договір відсутні і в самій накладній №ПРО-003953.

Позивачем на підтвердження своїх вимог (та на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 18.01.2018) не надано копій претензій з вимогами по виконанню грошових зобов'язань по накладній №ПРО-003953 від 27.12.2007 та доказів їх надіслання відповідачу.

З огляду на усе наведене та правову позицію щодо застосування норм ст. 530 та ст. 692 ЦК України в частині строку виконання сторонами зобов'язань за договорами купівлі -продажу (поставки), суд прийшов до висновку, що зобов'язання по сплаті 19137,39 грн. - вартості товару по накладній №ПРО-003953 настало у позивача 27.12.2007 року.

Достатніх доказів сплати 19 137,39 грн. по накладній №ПРО-003953 та 12 775,50 грн. по накладній №ПРО-003956 ні у вказані вище строки ні на момент прийняття судового рішення відповідач не надав.

Так, з огляду на відсутність розрахункового документа та на відповідні заперечення представника позивача з приводу проведення розрахунку, суд критично оцінює твердження відповідача про сплату ним готівкою 19 137,39 грн. по накладній №ПРО-003953 від 27.12.2007 в день отримання товару безпосередньо продавцю .

Враховуючи тривалі господарські відносини між сторонами по справі (в тому числі на підставі усних домовленостей) та відсутність у наданих відповідачем розрахункових документах його вказівки на оплату ним продукції саме по накладній №ПРО-003956 від 27.12.2007 на суму 12 775,50 грн., суд вважає неналежним чином доведеними його позицію щодо включення у свої платежі в період з 15.02 по 10.11.2008 року і цієї суми.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи позивача з приводу невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань на загальну суму (19 137,39 + 12 775,50) 31912,89 грн.

В той же час слід зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України 17.07.1997 № 475/97-ВР, Першого протоколу, протоколів №2,4,7 та 11 до цієї Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У своїх рішеннях (які за ст. 11 ГПК України є джерелом права) Європейський суд з прав людини наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовна давність, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" ).

У ЦК України позовна давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013) .

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно з ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таку заяву письмово подано відповідачем до прийняття рішення по даній справі.

Судом з'ясовано, що із вимогами про виконання відповідачем грошового зобов'язання в сумі 19 137,39 грн., строк якого настав 27.12.2007 року та в сумі 12 775, 50 грн. термін якого закінчився 30.06.2008 року (до 01.07.2008) позивач звернувся до суду лише у вересні 2017 року .

Тобто пропустивши, встановлений ст. 257 ЦК України 3-річний термін позовної давності.

Причин пропуску цього строку, які б суд визнав поважними позивач не навів, а відповідних доказів не надав.

Посилання позивача на переривання цього строку, у зв'язку з проведенням відповідачем оплати за товар, відпущений по інших видаткових накладних не торкається спірних правовідносин.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 123,126,129 ГПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 13, 20,32, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 21 березня 2018 року.

Головуючий суддя І.П. Шумський

Судді Н.М. Бурда

О.В. Руденко