ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" квітня 2018 р.Справа № 924/233/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову (до відкриття провадження у справі) сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» м.Шепетівка Хмельницької області

до дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» м.Старокостянтинів

про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00грн.

без повідомлення заявника та інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи

встановив:

30.03.2018р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява сільськогосподарським виробничим кооперативом «Перший національний виробничий кооператив» м.Шепетівка Хмельницької області до дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод», в якій просить стягнути з дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00грн.

Одночасно з поданням позовної заяви сільськогосподарським виробничим кооперативом «Перший національний виробничий кооператив» м.Шепетівка Хмельницької області подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить: вжити заходів по забезпеченню позову СВК «Перший національний виробничий кооператив» до ДП «Старокостянтинівський молочний завод» про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 шляхом накладення арешту в межах розміру ціни позову на: грошові кошти, що належать Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» () і знаходяться на банківських рахунках №8 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», м. Київ, МФО 380805 та №1539 в АТ "ОТП БАНК", м. Київ, МФО 300528; та будь-яких інших рахунках ДП «Старокостянтинівсього молочного заводу», які можуть бути виявлені в процесі судового провадження.

- майно, належне Дочірньому підприємству «Старокостянтинівський молочний завод» () і заборони його відчуження.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що станом на дату подачі позовної заяви, відповідачем не було здійснено жодних дій щодо погашення чи реструктуризації боргу. Також, зазначає, що за наявними у позивача даними, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 29.03.2018 року №118864774, відповідач є власником нерухомого майна, за рахунок якого в майбутньому може бути задоволено позовні вимоги. Частина із зазначеного нерухомого майна вже знаходиться під забороною. Наявність заставного майна в якості забезпечення договорів з іншими контрагентами, на думку позивача, свідчить про можливість використанням грошових коштів відповідачем для розрахунків за іншими контрактами.

Крім цього, в заяві звертає увагу, що згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження, 23.08.2017 року Старокостянтинівським РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області за №54581279 відкрито виконавче провадження, за яким відповідач є боржником. 21.03.2018 року Старокостянтинівським РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області у відношенні відповідача відкрито ще одне виконавче провадження №53816268, що, на його думку, свідчить, про те, що відповідач добровільно не виконує рішення суду та ухиляється від їх примусового виконання.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає наступне.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач посилається на наявність боргу в сумі 3935558,00грн. та те, що відповідач ухиляється від погашення боргу, у відношенні нього відкрито ряд виконавчих проваджень, його нерухоме майно знаходиться під забороною, відтак заявник вважає, що забезпечення можливості виконати судове рішення в майбутньому, існує об'єктивна необхідність забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться у всіх банківських чи інших фінансових установах. Зважаючи, що коштів на рахунках відповідача може не виявитись, є необхідність у забезпеченні позову і шляхом накладення арешту на нерухоме майно та оголошення заборони його відчуження. Невжиття зазначених заходів забезпечення позову в майбутньому утруднить чи зробить виконання рішення суду неможливим.

Судом враховується, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Твердження позивача, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому утруднить чи зробить виконання рішення суду неможливим, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні (копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 29.03.2018 року №118864774, а також копії відкритих Старокостянтинівським РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області виконавчих проваджень за №54581279 від 23.08.2017 року та №53816268 від 20.04.2018 року, які не є належними доказами, оскільки не оформленні належним чином) не містять будь-яких доказів на підтвердження причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 78, 79, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» м.Шепетівка Хмельницької області про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня набрання законної сили ухвали.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Ухвалу підписано 02.04.2018р.

Суддя О.Д. Вибодовський

відрук. 3 прим. (реком. з повід.)

1- до справи

2-позивачу - 30403, м.Шепетівка Хмельницької області, Старокостянтинівське шосе, 31.

3-відповідачу 31104, м.Старокостянтинів Хмельницької області, вул.Івана Франка, 47.