Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1178/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

при секретарі: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 08/21266 від 26.12.2017;

від відповідача: ОСОБА_2- довіреність № 2 від 03.01.2018;

ОСОБА_3- начальник Будинкоуправління № 3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

до Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району

про внесення змін у договір про постачання електричної енергії шляхом визнання додаткової угоди укладеною

Позивачем подано позов про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010, шляхом визнання укладеною з дати набрання рішенням законної сили Додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010 в редакції постачальника (а.с. 7 т.1), а саме позивач просить визнати укладеною додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2014 на наступних умовах:

1.Виключити з Додатку №3.1 до Договору наступні об'єкти:

- офіцерський гуртожиток - за адресою БОС 1/304,

- гуртожиток з електроплитами - за адресою БОС 1/493.

1.1. Внести зміни в абзац перший п. 2.1.2 Договору та викласти його в наступній редакції: "Постачати електричну енергію як різновид товарної продукції споживачу: в межах - кВА приєднаної, 382,0 кВт дозволеної до використання потужності, на класі напруги 2 згідно з визначеними йому цим Договором умовами та величинами постачання електричної енергії, викладеними у Додатку №1."

1.2 Виключити з Договору додатки №8 та №11 укладені на об'єкти за адресами БОС 1/304 та БОС 1/493, а також однолінійну схему на електропостачання об'єктів за адресами БОС 1/304 та БОС 1/493.

2. Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

Ухвалою від 11.01.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 06.02.18.

В підготовчому засіданні від 06.02.2018, в порядку ст. 183 ГПК України, оголошено перерву до 22.02.2018.

В судовому засіданні від 22.02.2018 в порядку ст. в порядку ст. 183 ГПК України оголошено перерву до 27.02.2018.

Ухвалою від 27.02.2018 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.03.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010, шляхом визнання укладеною з дати набрання рішенням законної сили Додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010 в редакції постачальника в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 147-148,149-150 т.1). В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на істотне порушення умов договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010 відповідачем.

Представники відповідача заперечили проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві (а.с.44-49 т.1 ).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у відповідності до вимог п. 5.1 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою НКРЕ 31.07.1996р. № 28 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

24.06.2010 між Житомирським РЕМ, який діє на підставі Положення і є виробничим структурним підрозділом ПАТ «ЕК«Житомиробленерго" (позивач, постачальник) та Будинкоуправлінням №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії № 262 з додатками (далі - Договір) (а.с.12-20, 84,94-95 т.1).

Відповідно до п.1 договору постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно умов п. 2.2.3 договору споживач зобов'язався своєчасно сплачувати за використану електричну енергію , а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України.

У Додатку № 3.1 до договору № 262 від 04.06.2010 сторони визначили перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми, зокрема, офіцерський гуртожиток БОС 1/304 (будинок офіцерського складу 1/304) та гуртожиток з електроплитами БОС 1/493 (будинок офіцерського складу 1/493) на проспекті Миру,22 (а.с. 84 т.1)

Позивач зазначає, що відповідач свої договірні зобов'язання перед позивачем в частині оплати спожитої електричної енергії впродовж тривалого часу виконує неналежним чином. Станом на 14.12.2017 заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію становить 781155,23 грн. (а.с. 21 т.1)

Зазначає, що позивач неодноразово звертався до Господарського су ду Житомирської області з позовами про стягнення з Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району заборгованості за спожиту електричну енергію. Зокрема, рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.07.2017р. по справі №906/310/17 було задоволено вимоги ПрАТ «ЕК«Житомиробленерго» про стягнення з Відповідача заборгованості за активну електричну енергію в сумі 470670,51 грн.

Проте відповідач і надалі неналежним чином виконує свої договірні зобов'язання, що зумовлює щомісячне зростання заборгованості за спожиту електричну енергію. Даний факт негативно впливає на фінансовий стан позивача та можливість проведення закупівель електричної енергії на оптовому ринку України.

Вказує, що укладеним Договором та Правилами користування електричною енергією передбачено спосіб забезпечення енергопостачальною організацією виконання споживачем взятих на себе обов'язків щодо оплати спожитої електричної енергії, зокрема шляхом обмеження або припи нення споживачу подачі електричної енергії (п. 6.3 Договору).

Позивач пояснює що за умовами договору, ним постачається електрична енергія до об'єктів відповідача, зокрема, за адресами БОС 1/304 та БОС 1/493 в м. Житомирі. Живлення електричною енергією зазначених будинків здійснюється через місцеві (локальні) електричні мережі, що перебувають на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира.

Відповідно до пункту 7.7 Правил, відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника електричних мереж, до яких приєднані ці електроустановки, у разі виявлення порушень, зазначених у пунктах 7.5 та 7.6 цих Правил, та/або на виконання вимоги постачальника електричної енергії чи на виконання припису відповідного центрального органу виконавчої влади, на який покладено відповідні обов'язки згідно із законодавством України. Відключення здійснюється в зазначений у вимозі або приписі термін із дотриманням процедури, передбаченої цими Правилами.

Враховуючи зазначені положення умов договору та ПКЕЕ та беручи до уваги несплату відповідачем за спожиту електроенергію відповідно до умов договору, субспоживачем - Будинкоуправлінням №3, ПрАТ «ЕК«Житомиробленерго» 30.08.2017р. було направлено на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира вимогу щодо необхідності проведення 08.09.2017 відключення від електропостачання БОС 1/304 та БОС 1/493 (а.с.26 т.1 ).

Однак, незважаючи на вимогу позивача, припинення постачання до об'єктів відповідача, що мають живлення від мереж Квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомира проведено не було.

08.09.2017 представниками Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира не було допущено працівників ПрАТ «ЕК«Житомиробленерго» до виконання своїх службових обов'язків, зокрема для засвідчення факту наявності постачання електричної енергії до об'єктів відповідача, що зафіксовано відповідним актом про недопуск (а.с.27 т.1 ).

26.09.2017 Квартирно-експлуатаційному відділу міста Житомира повторно вручено вимогу щодо необхідності проведення 03.10.2017 відключення від постачання електричної енергії об'єктів БУ №3 Житомирської КЕЧ району (а.с. 28 т.1). Дану вимогу позивача також не виконано.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що його позбавлено можливості прийняти до відповідача міри реагування, передбачених договором, а саме припинити відповідачу постачання електричної енергії у спосіб визначений договором та Правилами.

Даний факт зумовлює щомісячне зростання заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію. Вважає, що істотне тривале порушення відповідачем умов договору відображається на платоспроможності позивача при закупівлі електричної енергії на оптовому ринку України. Наявність зазначених обставин не могла бути передбачена Позивачем при укладанні договору про постачання електричної енергії з Відповідачем.

Позивач пояснює, що об'єкти щодо яких стоїть питання виключення з договору, а саме БОС 1/304 та БОС 1/493, мають найбільшу дозволену до використання потужність, що в свою чергу найбільш впливає на зростання заборгованості відповідача, оскільки споживання електричної енергії вказаним об'єктам є значно більшим ніж по іншим наявним в договорі об'єктам.

Позивач зазначає, що виключення інших об'єктів відповідача з договору призведе до порушення прав та інтересів побутових споживачів (жильців, які проживають в будинках, які також є об'єктами електропостачання), оскільки з ними укладені прямі договори про користування електричною енергією. З жильцями БОС1/304 та БОС 1/493 прямі договори не укладались, тому виключення вищевказаних об'єктів не порушує права на отримання електричної енергії інших споживачів, а також з огляду на платоспроможність відповідача зумовить стабілізацію договірних відносин між позивачем та відповідачем стосовно оплати за спожиту електричну енергію. Зазначає, що в Договорі про постачання електричної енергії № 262 відсутні відомості про наявність субспоживачів за адресами БОС 1/493 та БОС 1/304, отже внесення змін до договору не порушить будь-яких прав та інтересів таких субспоживачів

Зважаючи на тривалі істотні порушення умов договору відповідачем, останньому 13.09.2017р., в порядку ст. 188 Господарського кодексу України, позивачем було направлено два примірники Додаткової угоди про внесення змін у Договір про постачання електричної енергії №262 від 24.06.2010р. з додатками до Договору (а.с.22-25 т. 1)

Однак, відповідачем було проігноровано пропозицію позивача щодо внесення змін у Договір та не повідомлено про результати її розгляду.

Відтак, посилаючись на істотне порушення Відповідачем умов Договору щодо оплати спожитої електричної енергії та неодержання Позивачем відповіді щодо внесення змін у Договір шляхом укладення додаткової угоди до договору, у відповідності до ст. 188 ГК України, ст. 526, 651 ЦК України, з метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що згідно п.1.2. Правил він як основний споживач передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам - мешканцям житлових будинків .

Зазначає, що відповідач дійсно має заборгованість перед позивачем за спожиту електроенергію, яка є заборгованістю по всім об'єктам постачання електричної енергії, які визначені в додатку до договору.

Разом з тим зауважує, що субспоживачами (мешканцями будинків ) по об'єктам постачання електричної енергії, які позивач просить виключити з переліку об'єктів постачання, зобов'язання щодо сплати коштів за використану електричну енергію здійснюється в повному обсязі.

Пояснив, що відповідач позбавлений можливості здійснювати розрахунки з позивачем своєчасно через арешт коштів в межах зведеного виконавчого провадження № 33818370 від 01.01.2012.

Разом з тим відповідач повідомив, що всупереч ст. 188 ГК України, позивачем лист щодо внесення змін у Договір № 262 та два примірника додаткової угоди з додатками були вручення начальнику Будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району ОСОБА_3, при цьому на листі не має ні вихідного номеру ні дати складання. Крім того відповідач зауважує, що текст додаткової угоди, яка була надана позивачем відповідачу до звернення до суду та текст додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною, відрізняється за змістом, що вказує на те, що позивачем не дотримано процедури щодо внесення змін до договору.

Вважає, що укладання додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №262 від 24.06.2010, щодо виключення з Договору №262 об'єктів за адресами БОС 1/304 - офіцерський гуртожиток, та БОС 1/493 - гуртожиток з електроплитами призведе до відключення житлового будинку БОС 1/304 та гуртожитку БОС 1/493 від енергопостачання, чим будуть порушені права та інтереси мешканців даних будинків та осіб, які проживають на першому поверсі, що належить Житомирському військовому інституту ім. С.П.Корольова.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач не погоджується щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії шляхом укладення додаткової угоди, позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вбачається, що завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є матеріально-правова вимога про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010, шляхом визнання укладеною з дати набрання рішенням законної сили Додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010.

Взаємовідносини, які виникають постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються, зокрема, Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Згідно з п. 5.2., при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3).

Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Згідно матеріалів справи, 24.06.2010 сторонами укладено договір про постачання електричної енергії № 262, за умовами якого позивач зобов'язався постачати відповідачу електричну енергію до об'єктів відповідача, які визначені в Додатку 3.1 до договору "Перелік об'єктів, що живляться від мереж енергосистеми", в редакції, яка підписана сторонами 12.07.2017 (а.с. 84 т.1).

До вказаного переліку включено 12 об'єктів за різними адресами, в тому числі офіцерський гуртожиток - БОС 1/304 та гуртожиток з електроплитами - БОС 1/493.

З проекту Додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010 вбачається, що зміни до договору позивач бажає внести шляхом виключення з переліку об'єктів постачання електричної енергії офіцерський гуртожиток - 1/304 та гуртожиток з електроплитами - БОС 1/493, в зв'язку з цим внести зміни, що стосуються дозволеної до використання потужності та класу напруги електричної енергії та іншого, що стосується вказаних об'єктів (а.с. 7 т.1).

Як на підставу внесення змін до договору в частині об'єктів, які живляться електроенергією, позивач посилається на наявність заборгованості у відповідача за отриману електричну енергію. Вказані обставини вважає тривалим істотним порушенням умов договору відповідачем.

Відповідно до загального правила, встановленого ч. 1 ст. 188 ГК України та ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, за відсутності згоди сторін, внесення змін до договору є можливим за умови наявності та доведеності позивачем обставин та підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, або у інших випадках, прямо передбачених договором або законом.

Так, з матерілів справи вбачається, що відповідач дійсно має заборгованість перед позивачем, яка за інформацією позивача станом на 14.12.2017 становить 781155,23 грн. За інформацією відповідача станом на 01.01.2018 заборгованість становить 831373,39 грн.

Як пояснили учасники справи, зазначена ними заборгованість є загальною і не обліковується окремо щодо кожного об'єкта, який включений у перелік об'єктів, що живляться електроенергією (додаток 3.1 від 12.07.2017) (а.с. 84 т.1).

Лише за припущенням позивача, оскільки об'єкти, щодо яких поставлено питання про виключення з переліку живлення електроенергією, мають найбільшу дозволену до використання потужність, тому споживання електричної енергії саме цими об'єктами є найбільшим в порівняні з іншими, тому, в свою чергу, зростання заборгованості відбувається саме за рахунок БОС 1/304 - офіцерський гуртожиток та БОС 1/493 - гуртожиток з електроплитами.

Господрський суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з вимогою про внесення змін до договору, фактично має намір захистити своє порушене право, яке полягає у несвоєчасній сплаті спожитої електроенергії у спосіб, який не відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно ст. ст. 610, 611, ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п 8.1 Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом, зокрема, має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії; припиняти постачання, обмежувати обсяг постачання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених положеннями законодавства України та цих Правил.

За умовами договору № 262 від 24.06.2010 про постачання електричної енергії, укладеного сторонами, позивач має право на стягнення пені за несвоєчасно проведені розрахунки споживачем (пп. 4.2.1), а також обмежити або припинити електропостачання споживачу, зокрема, в разі несплати рахунків, виставлених відповідно до умов договору (пп. 3.1.2, п. 6.3).

До того ж, в порядку ст. 625 ЦК України, за несвоєчасну оплату споживачем послуг з постачання електричної енергії, позивач не позбавлений права вимагати від споживача сплати 3 % річних та інфляційний як компенсації за затримку проведення розрахунків.

При цьому, ні Правилами користування електричною енергією, ні договором № 262 від 24.06.2010 який укладено сторонами, не передбачено можливості внесення змін до договору на постачання електричної енергії, як відповідальності за несплату спожитої електричної енергії.

Натомість, позивач, який звернувся до суду про внесення змін договору в частині виключення з переліку об'єктів, які живляться електроенергією, офіцерського гуртожитку - БОС 1/304 та гуртожитку з електроплитами - БОС 1/493, фактично має намір припинити постачання електроенергії на ці об'єкти, оскільки вважає, що через те, що вказані об'єкти мають найбільшу дозволену потужність, тому споживання електричної енергії вказаним об'єктам є найбільшим, що в свою чергу призводить до зростання заборгованості відповідача.

Тобто, таким чином позивач має намір підмінити відповідальність за несвоєчасно проведені розрахунки за спожиту електричну енергію на внесення змін до договору, що як наголошувалось вище, суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що приписами п. 5.1 Правил визначено що між постачальником електричної енергії та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і лише за взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Правила не містять норм, які б вказували, що при наявності певних обставин, постачальник електричної енергії може не включити в договір будь-який належний споживачеві об'єкт, чи навпаки виключити його з переліку об'єктів, які живляться електроенергією.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Договір (додаткові угоди до Договору) є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього поза наведених законодавством підстав; зацікавлена сторона може просити суд внести зміни до договору згідно з рішенням суду лише у випадках, передбачених законом та договором.

Право сторін вільно визначати умови договору може бути обмежено тільки тими випадками, коли актом цивільного законодавства передбачено обов'язковість положень цього акту для сторін договору і сторони не вправі відступити від їх положень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами не довів обставини щодо наявності підстав для внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010, шляхом визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 262 від 24.06.2010 в редакції постачальника.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не доведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами , відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Водночас, дослідивши зміст додаткової угоди до Договору про постачання електричної енергії №262 від 24.06.2010, яку в порядку досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу (а.с. 23 т. 1) та зміст додаткової угоди до Договору про постачання електричної енергії №262 від 24.06.2010, яку позивачем додано до позовної заяви, умови якої позивач просить визнати такими, що укладені між сторонами, суд встановив , що дані редакції додаткових угод є відмінними за змістом.

За вказаного, відповідач обґрунтовано вказує на те, що позивачем, в тому числі, не дотримано загальних умов щодо укладення договорів, визначених в ст. 188 ГК України.

В порядку ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.123,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.03.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід.)