ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 березня 2018 р. Справа № 903/108/18

за позовом Приватного підприємства "Технопостачкомплект", м.Луцьк

до відповідача: Державного підприємства "Цуманське лісове господарство", смт. Цумань Ківерцівського району

про стягнення 54 227,81 грн.

Суддя Войціховський В.А.

Секретар судового засідання Сердюкова А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-представник (довіреність від 23.03.2018р. №20)

від відповідача: ОСОБА_2-юрисконсульт ДП "Цуманське лісове господарство" (довіреність від 01.11.2017р. №1611)

Суть спору: Приватне підприємство "Технопостачкомплект" звернулось до господарського суду з позовом від 23.01.2018р. №65/01-03 про стягнення з Державного підприємства "Цуманське лісове господарство" 54 227,81 грн. відсотків за користування товарним кредитом, нарахованих відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки №54 від 26.04.2017р. у зв'язку із наявністю у ті чи інші періоди заборгованості по оплаті відпущених нафтопродуктів.

Ухвалою суду від 20.02.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19.03.2018р. розгляд справи відкладено на 26.03.2018р., зобов'язано учасників судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

В судовому засіданні 26.03.2018р. представник позивача, надавши на вимогу суду витребувані документи, пред'явлені до відповідача позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити їх в повному об'ємі поклавши при цьому на боржника обов'язок відшкодування підприємству понесених ним при поданні позову до суду сум судових витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву від 07.03.2018р. з приводу предявлених до Державного підприємства "Цуманське лісове господарство" позовних вимог в частині стягнення 1 729,98грн. відсотків за користування товарним кредитом заперечив, оскільки розрахунок відсотків за користування товарним кредитом, на його думку, слід здійснювати з 27.04.2017р., а не з дати здійснення поставки товару-з 26.04.2017р. З приводу предявлених до нього позовних вимог в іншій частині не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що предявлений до відповідача позов підлягає до часткового задоволення. Викладена позиція суду повязана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

В даному випадку відносини між сторонами носять договірний характер. Так, 26 квітня 2017 року між Приватним підприємством "Технопостачкомплект" (Постачальник) та Державним підприємством "Цуманське лісове господарство" (Покупець) було укладено договір поставки №54 (а.с. 10-11) згідно з умовами котрого ПП "Технопостачкомплект" було взято на себе зобов'язання щодо поставки (передачі у власність) відповідачу товарів (нафтопродуктів) у визначених між сторонами асортименті та кількості, а Державним підприємством "Цуманське лісове господарство", в свою чергу, зобов'язання щодо прийняття товарів та здійснення їх оплати у визначеному угодою порядку.

Договір поставки №54 від 26.04.2017р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Пунктом 4.3 договору сторонами було визначено, що поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної, згідно замовлення Покупця.

На виконання умов договору позивачем згідно видаткової накладної на відвантаження палива № від 26.04.2017р. було відпущено ДП "Цуманське лісове господарство", а останнім прийнято нафтопродуктів на суму 86 499,12 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що накладна на відпуск підприємством "Технопостачкомплект" відповідачу нафтопродуктів та їх отримання ДП "Цуманське лісове господарство" підписана уповноваженими представниками сторін, містить всі визначені чинним законодавством обов'язкові реквізити, в повному об'ємі відображає зміст та обсяги здійснених сторонами на підставі останньої, згідно умов підписаного договору поставки №54 від 26.04.2017р. господарських операцій.

Пунктом 5.1 договору від 26.04.2017р. №54 сторонами було передбачено, що Покупець має право здійснити повну або часткову оплату отриманого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом трьох календарних днів з дня відвантаження, зазначеного в накладних.

ОСОБА_1, ДП "Цуманське лісове господарство" взяті на себе згідно договору №54 від 26.04.2017р. зобов'язання в частині проведення з позивачем розрахунків в обумовлені строки по оплаті відпущених нафтопродуктів не виконував, їх вартість в повному об'ємі не оплачував у зв'язку з чим у нього у певні періоди виникала та чи інша заборгованість по оплаті товару. Остаточну оплату отриманих нафтопродуктів відповідачем було проведено лише 08.06.2017р. (документи щодо проведення розрахунків - журнал-ордер і відомість по рахунку позивача за період з 01.09.2016р. по 23.01.2018р. та платіжні доручення, долучено до матеріалів справи - а.с. 14-15).

Пунктами 5.2.-5.4 договору №54 від 26.04.2017р. сторонами було передбачено, що у випадку не оплати Покупцем відвантаженої партії товару у строки, зазначені в п.5.1. договору, Покупець дає згоду на те, щоб неоплачений товар, рахувався поставленим на умовах товарного кредиту, терміном на 30 днів, починаючи з дня після відвантаження товару з нарахуванням Покупцю 2% за кожен день використання товарного кредиту. Покупець зобов'язаний оплатити суми товарного кредиту і відсотків за його використання, в терміни вказані в п. 5.3 даного договору. Покупець зобов'язаний оплатити суму товарного кредиту і відсотків за його використання на 31-й день від дати відвантаження, вказаної в накладній. Покупець має право на дострокове погашення товарного кредиту і відсотків за його використання. Відсотки нараховуються на залишок заборгованості. Якщо після закінчення 30 календарних днів користування товарним кредитом, Покупець не внесе всіх передбачених договором платежів - він продовжує сплачувати відсотки за користування товарним кредитом до повного погашення заборгованості.

Судом встановлено, що відповідні розрахунки відповідачем здійснювались нерегулярно, з порушенням встановлених угодою термінів, у зв'язку з чим покупцем у певні періоди допускалось прострочення платежів на той чи інший час.

Здійснивши аналіз здійснених відповідачем у різні періоди часу платежів та розрахунків позивача, суд встановив дати проведення оплат, періоди прострочки платежів за пальне, відпущене згідно накладної № від 26.04.2017р. на суму 86 499,12грн., та підставну суму заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом, яка складає 52 497,83грн., зокрема:

- прострочення платежів на суму 86 499,12 грн. тривало з 27.04.2017р. по 16.05.2017р. нараховано за цей період 34 599,65 грн. відсотків;

- 17.05.2017р. відповідачем було сплачено 28 548,68грн., прострочення платежів на суму 57 950,44 грн. тривало з 17.05.2017р. по 31.05.2017р., нараховано за цей період 17 385,13 грн. відсотків;

- 01.06.2017р. відповідачем було сплачено 50 000,00грн., прострочення платежів на суму 7 950,44 грн. тривало лише 01.06.2017р., нараховано за цей день 159,00 грн. відсотків;

- 02.06.2017р. відповідачем було сплачено 5 000,00грн., прострочення платежів на суму 2 950,44 грн. тривало з 02.06.2017р. по 07.06.2017р., нараховано за цей період 354,05 грн. відсотків;

-08.06.2017р. відбувся остаточний розрахунок за пальне, відпущене згідно накладної № від 26.04.2017р. на суму 86 499,12грн.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Товарний кредит - товари (роботи, послуги), що передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичних чи фізичних осіб на умовах договору, що передбачає відстрочення остаточних розрахунків на визначений строк та під процент. Товарний кредит передбачає передачу права власності на товари (роботи, послуги) покупцеві (замовникові) у момент підписання договору або в момент фізичного отримання товарів (робіт, послуг) таким покупцем (замовником), незалежно від часу погашення заборгованості (п. 14.1.245 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 14.1.206 ст. 14 Податкового кодексу України, проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються: платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит; платіж за використання коштів, залучених у депозит; платіж за придбання товарів у розстрочку; платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу); винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів. Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В даному випадку, беручи до уваги те, що відповідач своєчасно не оплачував передані у його власність нафтопродукти, допускав у зв'язку з цим прострочення платежів понад терміни, встановлені у п. 5.1 договору поставки №54 від 26.04.2017р., суд вважає, що товарно-матеріальні цінності, відпущені згідно видаткової накладної № від 26.04.2017р., були передані відповідачу на умовах товарного кредиту із сплатою відсотків за користування товарним кредитом, а тому вимога позивача про стягнення з ДП "Цуманське лісове господарство" 54 227,81 грн. відсотків за користування товарним кредитом є такою, що підлягає до часткового задоволення і є обґрунтованою в сумі 52 497,83грн. У стягненні 1 729,98грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом, нарахованих позивачем за 26.04.2017р. на суму боргу в розмірі 86 499,12грн. позивачу слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України ).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, заборгованість по сплаті відсотків за користування товарним кредитом може бути нарахована лише за кожен повний день користування товарним кредитом.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом

У той же час із наданого заявником розрахунку заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що, на думку суду, суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначена позиція суду узгоджується із матеріалами численної судової практики, зокрема, постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. у справі 918/698/16, Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2017р. у справі 911/3632/16, постановою Верховного Суду України від 15.01.2015р. у справі №910/23600/13 та ін.

Враховуючи, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, повязані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок ДП "Цуманське лісове господарство".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 144, 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 251, 252, 255, 509, 525, 526, 527, 536, 599, 627-629, 692, 694, 712 Цивільного кодексу України, п.п. 14.1.206, 14.1.245 ст. 14 ПК України, ст.ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Цуманське лісове господарство" (Волинська область, Ківерцівський район, смт. Цумань, вул. Незалежності, 124, ) на користь Приватного підприємства "Технопостачкомплект" (м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4, ) 52 497,83 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом та 1 705,79 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 1 729,98грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування товарним кредитом в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення

складено

27.03.2018р.

Суддя В. А. Войціховський