ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2018 р.Справа № 924/988/17

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії під головуванням судді Гладія С. В., суддів Гладюка Ю.В., Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" м. Хмельницький

про стягнення 8057,00 грн. збитків

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 2711 від 27.11.17р.

відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю № 1 від 03.01.17р.

В судовому засіданні 20.03.2018р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. ст. 185, 233, 240, 241 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача 94560,40 грн. збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі заявки №ПР-001203 від 08.06.2017р. до договору на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування №290814/13 від 29.08.2014р. відбулось перевезення вантажу сполученням м. Кам'янське - м.Вінниця. Під час розвантаження товару комісією в складі представника вантажоотримувача ВКПП "Тонус-Плюс", завідуючого складом та водія - представника перевізника ТОВ "Карат" було виявлено пошкодження вантажу 6 піддонів руберойду вартістю 58820,86 грн. та 4 піддонів руберойду вартістю 37739,54грн. на загальну суму 94560,40грн., про що складено акт - претензію про порушення умов договору №Л-002 від 09.06.2017р. Враховуючи ситуацію що склалась, позивач сплатив повну вартість знищеного вантажу вантажовідправнику - ТОВ "Завод Світондейл", що підтверджується квитанціями. При цьому, враховуючи п. 4.1 та 4.2 договору на здійснення транспортно-експедиційного експедирування від 29.08.2014р. (відповідальність перевізника за неналежне виконання умов договору) позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування вартості знищеного вантажу, яку позивач сплатив вантажовідправнику. Враховуючи, що вимоги позивача залишенні без задоволення, останній звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.03.2018р. було прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку із чим предметом спору у справі є стягнення 8057,00 грн. збитків.

Представник позивача в судовому засіданні, а також в додаткових поясненнях по суті позовних вимог, позовні вимоги (з урахуванням їх зменшення) підтримав у повному обсязі, вважаючи їх правомірними та підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні, а також у запереченнях проти позовних вимог щодо задоволення позовних вимог заперечив. При цьому вказав, що згідно пояснень, наданих водієм ТОВ "Карат" ОСОБА_3П, який здійснював перевезення вантажу, 09.06.2017р. під час розвантаження було виявлено часткове зміщення вантажу. Видимих ознак пошкоджень не було виявлено, про що було вказано завідуючому складом - вантажоодержувачу ВКПП "Тонус-Плюс".

Крім того, вказує, що складений акт - претензія від 09.05.2017р. не відповідає формі, встановленій Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. №363. Зазначає, що необхідною умовою для відшкодування матеріального збитку особою, відповідальною за заподіяний збиток, є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку. Водночас, оцінка можливого пошкодження товару на момент складення акту - претензії не проводилась. Таким чином, позивачем, у встановленому законом порядку не визначено суму можливих збитків на момент їх виявлення.

Крім того, представником позивача в ході розгляду справи було подано клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Разом з тим, 16.02.2018р. представником позивача в матеріали справи подано висновок експертного дослідження - Звіт про оцінку майна №07-07-17 від 23.07.2017р., у зв'язку із чим останній просив не розглядати заявлене клопотання про призначення експертизи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд залишив клопотання представника позивача про призначення товарознавчої експертизи без розгляду.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

29.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС" (далі замовник/експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карат" (далі - перевізник/експедитор) було укладено договір №290814/13 на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування (далі - договір), згідно п. 1.1 якого сторони передбачили, що за даним договором перевізник/експедитор зобов'язується за дорученням та за рахунок замовника/експедитора виконувати роботи з транспортування експортно-імпортних вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні (далі - роботи).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що доручення на виконання робіт перевізнику/експедитору оформляються заявками - замовленнями замовника/експедитора на перевезення вантажів, в яких передбачаються конкретні умови для належного виконання умов договору. Форма заявки-замовлення розробляється та надається замовником/експедитором.

Згідно п. 1.3 договору заявка-замовлення на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі, скріплена печатками та підписами замовника/експедитора та перевізника/експедитора та є невід'ємною частиною даного договору. Сторони визнають юридичну силу заявки-замовлення на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв'язку або електронною поштою.

У відповідності до п. 2.2.9 договору перевізник/експедитор серед іншого зобов'язаний нести матеріальну відповідальність за збереженість вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту вручення його вантажоодержувачу.

Розділом 4 договору передбачено відповідальність сторін. Так, у п. 4.1 договору вказано, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків, передбачених даним договором сторони несуть майнову відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України. У випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами їхніх обов'язків відповідно до даного договору, винна сторона відшкодовує стороні, якій завдані збитки, розмір завданих збитків в повному обсязі, на основі документів, які підтверджують завдання збитків.

Сторона, яка порушила зобов'язання за даним договором, зобов'язана негайно відвернути та/або вжити заходів для відвернення наслідків порушення зобов'язання (п.4.2 договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 03 травня 2018р.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

08.06.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС" (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карат" (далі - перевізник) було підписано заявку ПР - 001203 на перевезення вантажу (утеплювачу/рубіроїду), вагою 20 т., об'ємом 86 м.куб., типу П/П - Тентований. Маршрут перевезення: Україна, Кам'янське - Україна, Вінниця. Дата завантаження - 08.06.2017р., термін доставки - 09.06.2017р. за адресою згідно ТТН. Перевезення проводилось транспортним засобом: тягач МАН ВХ 4088 АР, причіп ВХ 3663 ХТ, водій ОСОБА_3.

У відповідності до п.1 заявки перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу перед його власником з моменту завантаження до моменту розвантаження.

Пунктом 4 передбачено, що водій повинен простежити за завантаженням та розвантаженням автомобіля, так як відповідальність за вантаж покладається на перевізника вантажу.

Згідно товарно - транспортної накладної №ЗТН00002738 від 08.06.2017р. здійснено перевезення вантажу: Бікрост ХПП 3,0, Біполь ЕПП 3,0, Бікроеласт ХПП 2,5 та іншого. Товарно-транспортна накладна містить підпис та відтиск печатки вантажовідправника ТОВ "Завод Техноніколь" та підпис водія ОСОБА_3 з відміткою про не погодження з кількістю пошкодженого товару. Вантажоодержувачем (ВКПП "Тонус-Плюс") накладна не підписана, при цьому вказано про завалення 6 піддонів Бікрост ХПП 3,0 та Бікроеласт ХПП 2,5.

09.06.2017р. ВКПП "Тонус-Плюс" було складено акт - претензію про порушення умов договору №Л-002, згідно якої вказано, що в процесі транспортування матеріалу згідно р/н №ЗТН00002738 від 08.06.2017р. було завалено 10 піддонів руберойду, а саме 6 піддонів Бікроста ХПП 3,0 та 4 піддона Бікроєласта ХПП 2,5. Матеріал не має товарного вигляду, має пошкодження та не може бути реалізований клієнту в даному вигляді. В акті зазначено загальну вартість пошкодженого товару - 94560,40грн.

Акт - претензія містить один підпис представника ВКПП "Тонус-Плюс", при цьому зазначено три місця для підписів, зокрема місця для підписів директором, зав. складом та логістом ВКПП "Тонус-Плюс". Крім того, акт - претензія містить підпис водія (ОСОБА_3П) з відміткою про те, що останній не погоджується з кількістю пошкодженого товару, при цьому додає пояснювальну.

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_3 від 12.06.2017р. останнім вказано, що під час розвантаження 09.06.2017р. було виявлено часткове зміщення вантажу, при цьому видимих ознак пошкоджень виявлено не було. Після розвантаження вантажу автотранспортний засіб, належний ТОВ "Карат" було заблоковано та йому було запропоновано підписати акт щодо пошкодження вантажу. Оскільки представник вантажоотримувача відмовився вказати в акті дійсні обставини справи та враховуючи факт блокування машини та вчинення на нього психологічного тиску, він вказав на акті свою незгоду щодо наявності збитків.

16.06.2017р. ТОВ "Завод Світондейл" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС" з претензією №ТН, згідно якої просило відшкодувати суму претензії в розмірі 94560,40грн. (вартість пошкодженого вантажу).

В свою чергу, 05.07.2017р. ТОВ "Т.Л. ТРАНС" звернулось до ТОВ "Карат" з претензією про відшкодування вартості пошкодженого товару в сумі 94560,40грн.

Директором ТОВ "Т.Л. ТРАНС" було перераховано ТОВ "Завод Світондейл" 94560,40грн., що підтверджується квитанціями №ПН5076 від 13.07.2017р., №ПН5562 від 14.07.2017р., №ПН6019 від 17.07.2017р., №ПН6569 від 18.07.2017р., №ПН7188 від 19.07.2017р., №ПН7805 від 20.07.2017р., №ПН8382 від 21.07.2017р., №ПН8932 від 24.07.2017р. При цьому, призначення платежу вказано як передоплата за рубероїд згідно рахунку №7291 від 13.07.2017р.

Згідно довідки ТОВ "Т.Л. Транс" №1128/2 від 27.11.2017р. зазначено, що при здійснені оплат в квитанціях в розділі призначення платежу було допущено описку. Вірним слід вважати призначення платежу - оплата згідно претензії №ТН від 16.06.2017р. та гарантійного листа №0710/1 від 10.07.2017р.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог подав в матеріали справи звіт про оцінку майна №07-07-17 від 23.07.2017р., згідно якого вказано об'єкт оцінки - визначення розміру матеріальних збитків, спричинених вантажовласнику "Завод ТехноНіколь" м. Кам'янка Дніпропетровської обл., при транспортуванні кровельних матеріалів з нафтового бітуму транспортним оператором "Т.Л. Транс".

Звіт про оцінку майна містить висновок про вартість майна згідно якого вказано, про те, що рулони Бікрост ХПП 3,0 " в кількості та Бікроеласт ХПП 2,5 в кількості 19 деформовані та мають пошкодження товарного вигляду (дефекти у вигляді механічного пошкодження рулонів (дірки, надриви більше ніж 30 мм., складки матеріалу на торцях рулонів)). Розмір шкоди, завданої вантажовласнику "Завод ТехноНіколь" при транспортуванні кровельних матеріалів з нафтового бітуму транспортним оператором "Т.Л. Транс" становить 8057,00грн.

Крім того, матеріали справи містять протокол загальних зборів ТОВ "Т.Л. Транс" №1/10 від 11.01.2010р. та наказ ТОВ "Т.Л. Транс" №1-к від 19.01.2010р., згідно якого ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків генерального директора товариства.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне:

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2014р. між сторонами Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС", який виступав замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карат" (перевізник) укладено договір на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування №290814/13, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи (товарно-транспортної накладної №ЗТН00002738 від 08.06.2017р.) з місця відправлення - Дніпропетровська обл., м. Кам'янське відповідачем прийнято та здійснено перевезення до м. Вінниці вантажу, серед якого Бікрост ХПП 3,0, та Бікроеласт ХПП 2,5.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вказує, що під час розвантаження вищевказаного товару, комісією було встановлено факт пошкодження товару (руберойду) під час перевезення, про що складено акт - претензію про порушення умов договору №Л-002 від 09.06.2017р. на суму 94560,40грн. При цьому, в обґрунтування позовних вимог (з урахуванням їх зменшення) позивачем подано в матеріали справи звіт про оцінку майна №07-07-17 від 23.07.2017р., згідно якого розмір шкоди, завданої вантажовласнику при транспортуванні товару становить 8057,00грн.

Перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні регламентується, зокрема главою 32 Господарського кодексу України, главою 64 Цивільного кодексу України, а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. за №363 та Статутом автомобільного транспорту УРСР від 27.06.1969 р.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У відповідності до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

У відповідності до п. 2.2.9 договору на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування від 29.08.2014р. перевізник/експедитор серед іншого зобов'язаний нести матеріальну відповідальність за збереженість вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту вручення його вантажоодержувачу.

Згідно п.1 заявки на перевезення вантажу від 08.06.2017р. перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу перед його власником з моменту завантаження до моменту розвантаження.

Судом встановлено, що під час розвантаження товару 09.06.2017р. вантажоодержувачем у м.Вінниці, було виявлено пошкодження піддонів із товаром, про що складено акт - претензію про порушення умов договору №Л-002. При цьому, вантажоотримувачем вказано вартість пошкодженого товару - 94560,40грн.

Згідно ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч.2 ст. 7 вищевказаного Закону).

Згідно п. 13.6. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні в разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, Перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу Перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами.

Експертиза проводиться у присутності представників Перевізника і Замовника. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи (п.13.7 Правил).

В ході судового розгляду позивачем подано звіт про оцінку майна №07-07-17 від 23.07.2017р., згідно якого розмір шкоди, завданої вантажовласнику "Завод Техно Ніколь" при транспортуванні кровельних матеріалів з нафтового бітуму транспортним оператором "Т.Л. Транс" становить 8057,00грн. При цьому доказів участі відповідача (перевізника) в проведенні оцінки суду не подано.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, поданий представником позивача звіт судом оцінюється критично та не може вважатись належним доказом у даній справі, з огляду на те що він, в порушення п. 13.7 Правил був складений в односторонньому порядку (без участі відповідача).

Відповідно до п. 158 Статуту автомобільного транспорту УРСР від 27.06.1969 р. обставини, що можуть служити підставою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств або організацій, вантажовідправників, вантажоодержувачів при автомобільних перевезеннях, стверджуються записами в товарно-транспортних документах, а в разі розбіжності між автотранспортним підприємством або організацією і вантажовідправником (вантажоодержувачем) - актами встановленої форми.

Обставини, які можуть служити основою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств і організацій та пасажирів при автомобільних перевезеннях, засвідчуються актами встановленої форми.

Перелік обставин, що підлягають засвідченню записами в товарно-транспортних документах, форми актів і порядок їх складання встановлюються Правилами.

Пунктом 15.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: а)невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін. Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними. Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом. При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони. Для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної записується дата складання і про що складений акт (наприклад: "Про недостачу місць", "Про порушення пломби" та ін.) (п.п.15.2- 15.6 Правил).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 - претензія №Л-002 від 09.06.2017р. підписаний представником вантажоодержувача, а підпис водія проставлено із зазначенням про не погодження із кількістю пошкодженого товару, а також те, що не погодження водія із кількість пошкодженого товару вказано і у товарно - транспортній накладній від 08.06.2017р., суд приходить до висновку, що акт - претензія про порушення умов договору №Л-002 від 09.06.2017р. та товарно - транспортна накладна №ЗТН00002738 від 08.06.2017р., які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності відповідача саме в розмірах заявлених позивачем, є неналежними доказами по справі.

Судом також враховується, що відповідно до п.16.1 Правил, перед поданням вантажовідправником або вантажоодержувачем позову до перевізника обов'язково треба пред'явити претензію.

Однак, позивачем не надано доказів надіслання (надання) відповідачу претензії щодо відшкодування шкоди за пошкоджений товар, а відповідачем даний факт заперечується. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач до звернення до суду з позовом не дотримався п.16.1 Правил.

Відповідно до п.4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому згідно частини 2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов'язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.

За відсутності хоча б одного елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення (постанова ВСУ від 28.02.2011р. у справі №3-65гс10).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не довів в ході судового розгляду справи наявності в діях відповідача всіх елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, тому позовні вимоги про стягнення 8057,00грн. не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначені обставини та положення законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" м. Хмельницький про стягнення 8057,00грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.03.2018р.

Головуючий суддя С.В. Гладій

Суддя Ю.В. Гладюк

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу(м. Хмельницький, вул. Кам'янецька,46),

3 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Курчатова,8/10А).

Усім надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.