КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Справа№ 910/18535/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 (повний текст складено 12.12.2017)

у справі №910/18535/17 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 22 840,92 грн.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 22840,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.06.2016 у Київській обл., в м. Біла Церква по вул. Олеся Гончара, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки "Daewoo", д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" (страхувальник) договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16 від 19.05.2016, виплатив страхувальнику за пошкодження автомобіля "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 23340,92 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки "Daewoo", д.н.з.НОМЕР_1, було застраховано у товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, просив стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування, в розмірі 22840,92 грн.

У свою чергу відповідач заперечив проти позовних вимог зазначивши, що позивачем до матеріалів справи надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, відповідно до якого власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_4. Проте позивачем не надано доказів того, що у товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" (на користь якого виплачено страхове відшкодування) є майнові інтереси по відношенню до транспортного засобу "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, зокрема право володіння, користування або розпорядження.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/18535/17 позов задоволено. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" страхове відшкодування в сумі 22 840 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач - товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі № 910/18535/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/18535/17, розгляд справи призначено на 05.02.2018, запропоновано сторонам у справі завчасно, а саме - до 01.02.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України).

Однак, 05.02.2018 здійснити фіксування судового засідання технічними засобами у справі №910/18535/17 було неможливо у зв'язку з виходом з ладу програмно-апаратного комплексу, за допомогою якого здійснюється фіксування судового процесу та необхідністю тривалого часу для усунення технічних несправностей, що підтверджується актом від 05.02.2018, наявним в матеріалах справи. У зв'язку з цим судове засідання не відбулося.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 справу призначено до розгляду на 26.02.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає подану апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необґрунтованою. Позивач просив суд апеляційної інстанції, відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники сторін у судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином на підтвердження чого в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, представники сторін, що не з'явились про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представників, що не з'явилися, у судовому засіданні 12.03.2018 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів не надходило. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

До того ж, колегія суддів апеляційного господарського звертає увагу на те, що учасники справи не зверталися до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про розгляд апеляційної скарги у даній справі у судовому засіданні з викликом представників сторін, як того вимагає абзац 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 19.05.2016 між приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" (страхувальник) укладено добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16, за умовами кого застраховано автомобіль "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП. Вигодонабувачем за вказаним договором є товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна".

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №94124614, 21.06.2016 у Київській обл. в м. Біла Церква по вул. Олеся Гончара сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Daewoo", д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки "Renault", д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.10.3 правил дорожнього руху.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2016 у справі №357/7651/16-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач, на виконання умов добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16 від 19.05.2016, на підставі страхового акту №141679 від 08.07.2016, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки "Renault", д.н.з.НОМЕР_2 в розмірі 23340,92 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №5025 від 12.07.2016.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Рахунку-фактури №Лі-К-00830 від 06.06.2016 СТО - Фізичної особи-підприємця Ліани Єви Валеріївни, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 23340,92 грн.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Як вірно вказав суд першої інстанції, вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Daewoo", д.н.з.НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4643087 у товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", чинного на момент скоєння ДТП (21.06.2016). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 500 грн.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується, що особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16 від 19.05.2016, перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із претензією (вих.№3017 від 27.09.2016) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 23340,92 грн., однак відповідач зазначену претензію залишив без відповіді та задоволення.

Пунктом 32.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Таким чином, враховуючи укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16, та приписи п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції що з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 22840,92 грн., а тому місцевим господарським судом правомірно задоволено позов.

Доводи скаржника, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позов, оскільки позивачем не надано доказів того, що у товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" є майнові інтереси по відношенню до транспортного засобу "Renault Logan", д.н.з.НОМЕР_2, зокрема право володіння, користування або розпорядження, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вірно зазначив місцевий господарський суд, договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250310763.16 від 19.05.2016 визначено, що ТОВ "Торгівельно-виробнича компанія ДІО Пласт Україна" є страхувальником вказаного транспортного засобу та вигодонабувачем за договором, а відтак, з огляду на положення пункту 36.4. ст.36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заперечення відповідача є безпідставними.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі № 910/18535/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі № 910/18535/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта".

4. Матеріали справи № 910/18535/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення з урахування приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.В. Корсакова

К.В. Тарасенко

Дата складання повного тексту постанови 19.03.2018 року