ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1397/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільської області у справі

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

Приватного підприємства «КРИСТАЛ ЛГК»

про стягнення 35 961,29 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 02.06.2016р.);

від відповідача 1 не зявився;

від відповідача 2 не зявився;

від органу ДВС не зявився

встановив:

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.06.2016 року у справі №911/1397/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено повністю; солідарно стягнуто з Приватного підприємства «КРИСТАЛ ЛГК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 5 000 грн. 3% річних; стягнуто з Приватного підприємства «КРИСТАЛ ЛГК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3 475,70 грн. 3% річних, 25 778,91 грн. пені, 52 696,60 грн. інфляційних втрат та 1338,37 грн. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 39,63 грн. витрат по сплаті судового збору.

29.07.2016 року видано накази на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2016 року у справі №911/1397/16, яке набрало законної сили 08.07.2016 року.

12.02.2018 року до канцелярії Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» надійшла скарга №09-3/02 від 09.02.2018 року на бездіяльність державного виконавця Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільської області.

Вказана скарга обґрунтована тим, що ВДВС Борщівського РУЮ Тернопільської області не вжито всіх передбачених чинним законодавством України виконавчих дій щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 29.07.2016 року у справі №911/1397/16, на думку скаржника Борщівським РВДВС ГТУЮ у Тернопільської області виконавчі дії з примусового виконанні наказів Господарського суду Київської області від 29.07.2016 року у справі №911/1397/16 не вчинялись протягом тривалого часу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.02.2018 року прийнято скаргу до розгляду; судове засідання призначено на 27.02.2018 року.

Державний виконавець Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 27.02.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Стягувач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 27.02.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Боржники, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 27.02.2018 року не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2018 року розгляд скарги було відкладено на 13.03.2018 року.

Державний виконавець Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 13.03.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Боржники, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 13.03.2018 року не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши зібрані у справі документи та матеріали, суд знаходить подану скаргу такою, що підлягає частковому задоволення з огляду на наступне.

Під час розгляду поданої скарги судом встановлено, що Постановою Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 15 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52232380 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 на загальну суму стягнення 81 951,21 грн., та відповідно, Постановою Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 15 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52232536 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 на загальну суму стягнення 5 000,00 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне положення на момент прийняття рішення та видачі на його виконання наказів визначалось ст.115 ГПК України у відповідній редакції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження», ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент звернення зі скаргою, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для здійснення заходів з виконання рішення суду, виконавець зобов'язаний, зокрема:

- здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

- розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

При цьому, згідно п.3 ч. 3 вказаної норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Виконавчі дії це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно приписів частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до змісту ст.326 Господарсько-процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» неодноразово було направлено на адресу Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області клопотання про вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16.

Судом також встановлено, що ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» направлено на адресу Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області клопотання вих. №22-2/01 про вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16, котре залишено без задоволення.

Судом встановлено, що за період із 18 січня 2017 року по 09 лютого 2018 року Борщівським РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області належних, повних та обєктивних виконавчих дій у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 не вчинив.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» зазначає, що Борщівським РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16: не зроблено запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), обєктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно; не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту; не направлено до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 «Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос)», «Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами», «Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2017-2018 років», «Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб», із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту; не направлено запити до Управління агропромислового розвитку райдержадміністрації про надання інформації стосовно зібраного Боржником врожаю 2017 роках та проведення посівних робіт 2017-2018 років, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту; не направлено запиту до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника; не направлено запиту до фіскальних органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування Боржника серед платників земельного податку та/або інших зборів, котрі справляються за користування землею, у відповідності до норм чинного законодавства України; не виявлено всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника; не накладено арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб; не здійснено виїзд до місця розташування Боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства, а також не заборонено рух коштів по ній; не звернено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців районного реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України з метою встановлення керівника Боржника; не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування) керівника боржника; не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника; не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника Боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання; не зроблено запитів до Державної авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно; не зроблено запитів до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію Боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до Державної служби інтелектуальної власності України про наявність за Боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп'ютерних програм, баз даних, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до Міністерства доходів і зборів України про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за Боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо), та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування - філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об'єктів промислової власності, та при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є Боржника, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; не зроблено запитів до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій; Не зроблено запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність Боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та при його виявлені не вчинено відповідні та належні виконавчі дії; не витребувано від ДП «Держреєстри України» відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних «ЗЕРНО» даних про здане Боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже Боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення не здійснено його опису та арешту; не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

Отже, як визначено ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

В силу ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом; інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Окрім того, як визначено ч.2 ст.52 Закону, виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Законом також визначено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно (ч.5 відповідної норми).

Доказів проведення перевірки для виявлення майна рухомого та нерухомого боржника, майнових прав не надано.

Окремо, судом враховано, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо Приватного підприємства «КРИСТАЛ ЛГК» (48748, Тернопільська область, Борщівський район, село Іване-Пусте; ідентифікаційний код 34652754), останній є власником наступного нерухомого майна: нежилі приміщення цегельного заводу, загальною площею 2 768,30 кв.м., що знаходиться за адресою Тернопільська область, Борщівський район, село Іване-Пусте, вулиця Долини 2, будинок 1, загальною вартістю нерухомого майна станом на 24.01.2008 року 283 711,00 грн., котре перебуває у його власності ще із січня 2008 року;

Натомість, у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року по справі №911/1397/16, вимоги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» не забезпечені належним чином, зокрема, не накладено арешт в межах вимог Стягувача на відповідне майно підтвердженням даному є відповідна довідка, котра наявна в матеріалах даної справи. Судом встановлено, що жодних належних, своєчасних та обєктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 не було здійснено, зокрема, проте не обмежуючись, не звернено стягнення на зазначене нерухоме майно Боржника.

Також судом враховано, що ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» неодноразово було направлено на адресу Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області клопотання вих. №23-2/10 про вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16, зокрема та не обмежуючись, направлення запитів до ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» та його філій, із метою встановлення факту видання Боржником довіреностей на імя третіх осіб на право користування належним рухомим майном, котре належить Боржнику та перебуває у розшуку, результати останнього на сьогодні виявились безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Ухвалами суду від 15.02.2018 року та 03.03.2018 року Борщівському РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області запропоновано подати суду письмові пояснення по суті вимог скарги з підтверджуючими документами, проте, під час розгляду даної скарги органом ДВС не надано суду письмових пояснень або доказів проведення перевірки майнового стану боржника та вчинення виконавчих дій з метою встановлення майнового стану боржника у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Як визначено ч.2 ст.343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, саме на виконавця покладаються функції держави щодо виконання судового рішення, та саме така особа визначає комплекс дій для виконання такого рішення, зокрема, й визначає необхідність звернення з конкретними запитами, керуючись чинним законодавством.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, стягувачем заявлено вимоги про покладення на Борщівський РВ ДВС ГТУЮ Тернопільської області 700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено чч. 4, 5 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Між стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та адвокатом ОСОБА_1 укладено Договір №29-09-2017 від 29.09.2017 року про надання адвокатських послуг (правничої допомоги).

Згідно з п. 1.1 вказаного договору адвокат ОСОБА_1 зобовязується надати замовнику ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ПП «Кристал ЛГК» (боржник), котрі виникли у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536, виданих на виконання рішення у даній справі, зокрема, з підготовки, написання різного роду заяв та клопотань, надання консультацій, представництва інтересів замовника в суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів, направлених на виконання умов та обовязків за відповідним договором.

Як визначено п. 3.1 вказаного договору, сторони погодили, що вартість робіт становить не більше 1000,00 грн., виходячи з того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 70,00 грн. та участь в судовому засіданні (не менше одного) 200,00 грн.

Згідно з п. 3.1 договору, замовник повинен сплатити суму, визначену у п.3.1 договору, у строк до 31.01.2018 року (п. 3.2 договору). Згідно з актом здачі-приймання робіт вартість виконаних робіт за цим договором становить 700,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення, замовником сплачено на рахунок виконавця грошові кошти в сумі 700,00 грн.

Отже, скаржником підтверджено понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги, повязаної із розглядом поданої скарги, у сумі 700 грн.

Частиною 6 ст.126 ГПК України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Борщівським РВ ДВС ГТУЮ Тернопільської області не надано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги через їх неспіврозмірність.

Згідно зі ст. 344 ГПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За вказаних обставин, судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 700 грн. підлягають відшкодуванню скаржнику за рахунок органу ДВС.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-234, 342-343,344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16, зокрема, та не обмежуючись, щодо рухомого майна Боржника, котра призвела до неможливості виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 за рахунок майна Боржника, зокрема, та не обмежуючись, за рахунок причепа SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1.

3. Визнати неправомірною бездіяльність Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16, зокрема, та не обмежуючись, щодо нерухомого майна Боржника, котра призвела до неможливості виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 за рахунок майна Боржника, зокрема, та не обмежуючись, за рахунок нежилих приміщень цегельного заводу, загальною площею 2 768,30 кв.м., що знаходиться за адресою Тернопільська область, Борщівський район, село Іване-Пусте, вулиця Долини 2, будинок 1.

4. Визнати за період із 18 січня 2018 року по 09 лютого 2018 року неправомірною бездіяльність Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

5. Зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №52232380 та №52232536 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року у справі №911/1397/16 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказів Господарського суду Київської області від 29 липня 2016 року по справі №911/1397/16.

6. Стягнути з Борщівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (ідентифікаційний код 35027136; 48701, Тернопільська обл., м. Борщів, вул. Верхрадського, 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (ідентифікаційний код 38039872; 03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23) витрати на правничу допомогу у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

7. Ухвалу надіслати сторонам у справі та до Борщівського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області (48701, Тернопільська область, місто Борщів, вул. Верхрадського, 3).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу згідно IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик