ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

22.03.2018м. ХарківСправа № 922/642/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. №642/18 від 19.03.2018 р.)

заявник ТОВ "Восток-Сервіс", м. Київ
боржник ТОВ "Первомайська трикотажна фабрика", м. Первомайський

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Восток-Сервіс" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "Первомайська трикотажна фабрика" суми у розмірі 53 700,00 грн. та 176,20 грн. судового збору.

Дану заяву обґрунтовує не поверненням суми у розмірі 53 700,00 грн. предоплати за поставлений товар відповідно до умов договору №2501/17-1 від 25.01.2017р., який був достроково розірваний на підставі додаткової угоди від 13.10.2017 р. до зазначеного Договору. Заявник посилається на ст. 1212 ЦК України.

Тобто з матеріалів справи вбачається, що між сторонами є позадоговірні відносини, оскільки договір №2501/17-1 від 25.01.2017р. було розірвано сторонами на підставі додаткової угоди від 13.10.2017р.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною 1 статті 148 ГПК України прямо зазначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу заявника, що у наказному провадженні стягнення грошової заборгованості здійснюється за договором на підставі укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, у зв'язку з чим видається судовий наказ, а не позадоговірні відносини, тобто такий спосіб не передбачений.

Частиною 3 статті 152 ГПК України визначено наступне, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Порядок розгляду заяв про видачу судового наказу визначений ст. 154 ГПК України, так ч. 2 визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно пункту 3 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 153 ГПК України викладено наслідки відмови у видачі судового наказу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 91, 147, 150, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу ТОВ "Восток-Сервіс" про стягнення з ТОВ "Первомайська трикотажна фабрика" суми у розмірі 53 700,00 грн. та 176,20 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1