ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2018

Справа № 910/478/18

Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Альтер С"

про стягнення 24 200,00 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018 р. до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Альтер С" про стягнення 24 200,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору № А-15/1 (маркетингових послуг) від 01.01.2013 року та додаткових угод до нього належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання по сплаті наданих послуг, у зв’язку з чим у останнього виникла заборгованість розмірі 24 200, 00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.01.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

07.02.2018 р. до канцелярії суду товариство з обмеженою відповідальністю "Альтер С" подало клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.02.2018 р. у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Альтер С" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідач скористався наданим йому законом правом подати відзив на позов та 07.02.2018 р. до канцелярії суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позовних вимог.

15.02.2018 р. до канцелярії суду позивач подав клопотання про відстрочення період подачі пояснень, у зв’язку із тим, що сторони на даний момент перебувають у процесії переговорів щодо укладення мирової угоди.

Проте, сторони не надали жодних пояснень щодо врегулювання спору мирним шляхом.

Позивач не виконав вимоги ухвали суду від 18.01.2018 р. та не надав докази направлення на адресу відповідача рахунків на оплату та актів надання послуг, звіти про надані послуги, пояснення щодо періоду надання послуг.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Між товариством з обмеженою відповідальністю “Альтер С” та товариством з обмеженою відповідальністю “Континент-торг” укладено договір (маркетингових послуг) № А-15/1 від 01.01.2013 р., відповідно до умов якого замовник доручає та оплачує, а виконавець зобов’язується надати йому маркетингові послуги (що сприяють збільшенню споживачів і підвищення лояльності до товару), що постачається згідно підписання/Договору та по проведенню комплексних дій, націлених на активний продаж товару, торговельних марок Nestle-Purina, «Деліція», «Загора», «Стимул», «Маша и Медведь» щодо яких здійснює господарську діяльність замовник.

В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди до договору маркетингових послуг № А-15/1 від 1 січня 2013 року від 01.03.2014 р., від 28.02.2013 р.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов’язаний належним чином надавати замовнику послуги, визначені в п.1.2. даного договору.

Згідно з п. 2.2.2 договору із змінами, замовник зобов’язується провести протягом дії даного договору заходи стимулювання збуту у мережі магазинів «Континент», а саме:

участь у буклеті «Континент» по товару компанії-виробника «Ев’яп», дистриб’ютором якої є замовник, у період з 01.04.2014 р. по 31.12.2014 року на суму 10 000,00 в т.ч. ПДВ за 5 буклетів. Строки та умови проведення повинні бути попередньо узгоджені з виконавцем;

участь у буклеті «Континент» по товару компанії-виробника «Alen Mak», дистриб’ютором якої є замовник, у період з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 року на суму 6 000,00 в т.ч. ПДВ за 3 буклети. Строки та умови проведення повинні бути попередньо узгоджені з виконавцем;

участь у буклеті «Континент» по товару компанії-виробника «Фікосота», дистриб’ютором якої є замовник, у період з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 року на суму 2 000,00 в т.ч. ПДВ за 1 буклет. Строки та умови проведення повинні бути попередньо узгоджені з виконавцем.

Позивач виставив позивачеві рахунки:

№ 4789 від 05.12.2014 р. (акт надання послуг № 183 від 04.12.2017 р.) на суму 9 500,00 грн.;

№ 540 від 05.02.2014 р. (акт надання послуг № 2481 від 26.08.2014 р.) на суму 3 000,00 грн.;

№ 3757 від 02.12.2014 р. (акт надання послуг № 186 від 04.12.2017 р.) на суму 1000,00 грн.;

№ 4856 від 03.10.2014 р. (акт надання послуг № 187 від 04.12.2017 р.) на суму 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1.2. договору із змінами, послуги з додаткового розміщення (викладки) товару замовника ТМ Nestle-Purina в магазинах виконавця, а саме: види зон викладки, кількість та періоди надання (проведення) послуг зазначаються в додатку № 5 до даного договору. Загальна вартість даних послуг в період з 01.03.2014 р. по 31.12.2014 р. складає 64 250,грн. з ПДВ.

На виконання п. 3.1.2. договору позивач виставив замовнику рахунки:

№ 1970 від 02.06.2014 р. (акт надання послуг № 3830 від 08.12.2014 р.: розміщення товару на торгових площах ТМ Purinaза червень 2014 р.) на суму 4000, 00 грн. з ПДВ.;

№ 2857 від 05.07.2014 р. (акт надання послуг № 182 від 04.12.2017 р.: розміщення товару на торгових площах ТМ Purina за серпень 2014 р.) на суму 2500, 00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 3.1.3. договору, за розміщення товару замовника під ТМ «ІМР» в при касовій зоні в магазинах виконавця у період з 01.03.2014 р. по 30.06.2014 р., замовник щомісячно здійснює оплату у розмір 1 600,00 грн. ПДВ. Загальна вартість послуг складає 6 400, 00 грн. з ПДВ.

Виконавець виставив замовнику рахунки на оплату:

№ 2388 від 03.07.2014 р. (акт надання послуг № 184 від 04.12.2017 р.) на суму 1 600,00 грн.;

№ 2878 від 05.08.2014 р. (акт надання послуг № 185 від 04.12.2017 р.) на суму 1 600,00 грн.

Загальна сума боргу на думку позивача за договором № А-15/1 (маркетингових послуг) від 01.01.2013 р. з урахуванням додаткових угод складає 24 200,00 грн.

Відповідно до п. 2.2.8 договору, замовник зобов’язаний сплачувати виконавцеві надані послуги в порядку та строки, визначені згідно з даним договором.

Пунктом 2.2.9. договору передбачено, що підтвердженням надання послуг згідно з даним договором є акти виконаних робіт. В актах обов’язкового зазначається перелік наданих послуг, вартість наданих послуг за звітний період, протягом якого надавались послуги. Замовник зобов’язаний підписати та повернути виконавцеві акти виконаних робіт протягом чотирьох робочих днів з моменту їх отримання. У разі якщо замовник не передає чи не надішле виконавцеві підписаний примірник акту чи не заявить письмові зауваження щодо наданих послуг, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку замовника, а послуги – наданими. Замовник має право перевіряти реальність заявленого виконавцем виконаного обсягу послуг та вимагати від виконавця підтвердження факту виконання тих чи інших наданих послуг згідно договору, а саме: друкованих матеріалів (газет, листівок, інформаційних листівок, бюлетенів), звітів про надані послуги (форма яких надається виконавцю для заповнення та підписання), висновків тощо.

Відповідно до п. 2.2.12. договору, з метою виконання вимог чинного податкового законодавства України виконавець, окрім акту виконаних робіт, зобов’язаний надати замовнику податкову накладну, зареєстровану належним чином в порядку та строки, передбачені чинним податковим законодавством України. В будь-якому випадку податкова накладна надається виконавцем після отримання підписаного з боку замовника акту виконаних робіт.

Згідно з п. 3.2. договору, плата за надані виконавцем послуги, передбачені п.п. 2.2.2., 2.2.3., 3.1.3., 3.1.4., 3.1.5., 3.1.7.-3.1.10 вноситься замовником не пізніше 4 банківських днів з послуги дати виставлення рахунку замовник зобов’язаний отримати рахунок виконавця на оплату наданих послуг не пізніше 3 числа кожного місяця.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами в діє до 31.12.2013 р. У тому випадку, якщо жодна із сторін письмово не менш як за 30 календарних днів закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.1.).

Згідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У відзиві на позовну заяву вих. № 10 від 07.02.2018 р. відповідач підтвердив, що між ним та позивачем укладено договір № А-15/1 (маркетингових послуг) від 01.01.2013 р.

Проте, згідно умов договору факт підтвердження наданих послуг є наступний пакет документьтів акт виконаних робіт, звіт про надані послуги, податкові накладні, оригінали рахунку.

Замовник зазначає, що жодних документів, що зазначені вище відповідач від позивача не отримав, а матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують виконання виконавцем договору № А-15/1 (маркетингових послуг).

Також, відповідач звертає увагу на те, що замовлення на додаткові маркетингові послуги в період з 01.02.2013 р. до 31.12.2013 р. та з 01.03.2014 р. до 31.12.2014 р., тому заявляє заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В той же час, суд зазначає, що заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки за змістом частини першої ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв’язку зі спливом позовної давності – за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Оскільки суд відмовляє в позові по суті в зв'язку з відсутністю порушеного права або охоронюваного інтересу позивача, тому питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, 74, ст. 129, ст.ст. 232-233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий