ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018м. ДніпроСправа № 904/538/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", м.Павлоград, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 2 701 029,33 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 25/256-211 від 26.09.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 143 від 23.01.2018 р.

Суть спору:

Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 2 701 029,33 грн., з яких: 1 432 482,42 грн. основного боргу, 808 054,88 грн. пені, 100 273,77 грн. штрафу, 66 415,47 грн. 3 % річних, 293 802,79 грн. інфляційних збитків та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконання відповідачем грошових зобов'язань за Договором № 02312 від 02.07.2012 р. на послуги із прийому стічних вод.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/538/18, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.02.2018 р.

В підготовчому засіданні 27.02.2018 р. оголошено перерву до 15.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував частково, з підстави викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.03.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 р. між Державним підприємством "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (далі - виконавець) та Комунальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (далі - замовник) укладений Договір № 02312 на послуги із прийому стічних вод (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого виконавець зобовязується надати послуги замовнику по прийому стічних вод на очисні споруди ДП "НВО "ПХЗ", а замовник зобовязується здійснювати своєчасну оплату наданих виконавцю послуг на умовах цього Договору.

Обєм наданих послуг по прийому стічних вод щорічно складає 450,0 тис.м.3 на суму 2 560 500 грн. з ПДВ. (п. 1.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.12.2012 р. до Договору).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору замовник зобовязаний щомісяця не пізніше 27 числа звітного місяця направляти свого представника для знання показань приладу обліку й оформлення двостороннього акту про обсяги зроблених послуг. У випадку неявки представника замовника, виконавець має право самостійно оформити акт з зазначенням обсягів послуг за місяць. Один екземпляр акту відправляється замовнику як повідомлення. При цьому вважається, що даний акт має силу до оплати. Щомісячно виписувати та надавати замовнику розрахункові документи (рахунки, акти, ін.) на оплату наданих послуг.

Згідно п. 4.3. Договору у розрахункових документах (рахунках), актах виконаних робіт вказується обєми прийнятих стічних вод, вартість і кількість наданих послуг за відповідний період, а так само розмір тарифів, що діють.

В силу вимог п. 4.4. Договору розрахунки за надані послуги по прийому стічних вод згідно з показниками приладу обліку здійснюються з моменту опломбування їх сполучних частин до вузла обліку представником замовника та виконавця.

Відповідно до п. 4.5. Договору замовник здійснює передоплату в розмірі 100 % за надані послуги не пізніше 30 числа місяця попереднього розрахунковому.

Пунктом 6.6.2. Договору встановлено, що замовник зобовязується щомісячно здійснювати своєчасну оплату за надані послуги (прийому стічних вод) з предявлених рахунків виконавця.

На підтвердження виставлення вимог відповідачеві, позивачем до суду надано акти на суму 1 844 262,85 грн. щодо надання послуг, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 21-32).

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, внаслідок чого у нього утоворився борг за надані позивачем послуги у розмірі 1 432 482,42 грн., що є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент розгляду справи борг відповідача складає 1 432 482,42 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні та не спростовані відповідачем у відзиві на позов, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 7.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 09.02.2016 р. до Договору за порушення замовником строків оплати згідно виставлених рахунків виконавця, замовник зобовязується сплати пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості 7наданих послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

На підставі п. 7.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 09.02.2016 р. до Договору позивачем відповідачу нараховано за період з 16.02.2016 р. по 31.01.2018 р.: пеня у сумі 808 054,88 грн., штраф у сумі 100 273,77 грн., 3 % річних у сумі 66 415,47 грн. та інфляційні збитки у сумі 293 802,79 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру штрафу, суд визнає його обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

В результаті виконаного судом розрахунку нарахувань пені, 3 % річних та інфляційних збитків встановлено, що їх розмір за період з 16.02.2016 року по 15.03.2015 р. становить 805 509,49 грн. пені, 66 205,00 грн. 3 % річних та 293 364,68 грн. інфляційних збитків.

Таким чином, крім основного боргу у розмірі 1 432 482,42 грн., стягненню підлягають пеня в розмірі 805 509,49 грн., штраф в розмірі 100 273,77 грн., 3 % річних в розмірі 66 205,00 грн. та інфляційні збитки в розмірі 293 364,68 грн., в решті відмовлено у звязку за безпідставністю.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі: 1 432 482,42 грн. - основного боргу, 805 509,49 грн. - пені, 66 205,00 грн. - 3 % річних, 100 273,77 грн. - штрафу, 293 364,68 грн. - інфляційних збитків.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41 а; ) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51402, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, буд. 44; ) 1 432 482,42 грн. (один мільйон чотириста тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят дві грн. 42 коп.) - основного боргу, 805 509,49 грн. (вісімсот п'ять тисяч п'ятсот дев'ять грн. 49 коп.) - пені, 66 205,00 грн. (шістдесят шість тисяч двісті п'ять грн. 00 коп.) - 3 % річних, 100 273,77 грн. (сто тисяч двісті сімдесят три грн. 77 коп.) - штрафу, 293 364,68 грн. (двісті дев'яносто три тисячі триста шістдесят чотири грн. 68 коп.) - інфляційних збитків, 40 467,53 грн. (сорок тисяч чотириста шістдесят сім грн. 53 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

29.03.2018

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України "29" березня 2018 р.