УХВАЛА

м. Київ

26.03.2018Справа № 910/23491/17

За позовомДержавного підприємства "Стивідорна компанія Ольвія"
ДоМіністерства оборони України
Третя особа, Прояка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового призначення "Укрспецекспорт" стягнення 1 378 235,04 грн
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М.

За участю представників судового процесу:

від позивача: Красюк О. О.;

від відповідача: Плозунов М.Ю.;

від третьої особи:Рябченко В. О., Шендріков Д.О.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Стивідорна компанія "Ольвія" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 1 378 235,04 грн заборгованості за зберігання військового вантажу на території позивача з 1992 по 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що за період з 1992 по 2017 рік позивачем надаються послуги по зберіганню вантажу, проте відповідач заманені послуги не сплачує.

Ухвалою суду від 02.01.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/23491/17; призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2018.

У судовому засіданні 29.01.2018 відкладено підготовче засідання у даній справі на 16.02.2017.

У судовому засіданні 16.02.2018 судом з власної ініціативи вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державну компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36) з урахуванням наступного.

У судовому 16.02.2018 відкладено підготовче засідання у справі № 910/23491/17 на 16.03.2018.

Ухвалою суду від 16.03.2018 судом витребувано у Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового призначення «Укрспецекспорт» акт прийому-передачі спецвиробів (згідно п. 3.2 договору комісії USE-20/2-130-D/K-00 від 21.04.2000) підписаний уповноваженими представниками Міністерства оборони України та ДК «Укрспецекспорт» та Акт (звіт комісіонера) від 27.04.2007, підписаний уповноваженими представниками Міністерства оборони України та ДК "Укрспецекспорт" по договору комісії USE-20/2-130-D/K-00 від 21.04.2000.

У судовому засіданні 26.03.2018 представник позивача подала додаткові письмові пояснення по справі, а також акт приймання боєприпасів № 79/2 від 20.06.2017.

Представник третьої особи у даному судовому засіданні надав документи в підтвердження неможливості надання витребуваних ухвалою суду документів.

Виходячи з наданих суду документів, суд дійшов висновку щодо необхідності з метою повного та всебічного з'ясування всіх справи, а насамперед, з метою встановлення дійсного розміру витрати Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» по зберіганню для Міністерства оборони України спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу, призначити по справі судову експертизу. При цьому, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Наразі, суд зазначає, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідача розміру понесених позивачем фактичних витрат по зберіганню спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу.

Таким чином, обставини щодо фактичного розміру витрат по зберіганню спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу входять до предмету доказування по справі.

Наразі, представлені позивачем до матеріалів справи розрахунки не дають суду дійсної можливості встановити всі обставини справи, з огляду на невідповідність їх змісту з визначеною позивачем кінцевою сумою заборгованості та іншими представленими суду документами.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку про наявність умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, для призначення у справі судової експертизи для визначення дійсного розміру витрати Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» по зберіганню для Міністерства оборони України спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу.

Судом також прийнято до уваги, що представниками сторін жодних заперечень з приводу доцільності призначення по справі судової експертизи висловлено не було.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Представниками учасників справи пропозицій щодо переліку питань, які слід поставити на вирішення судового експерта, суду не надано.

Отже, виходячи з наведеного судом, самостійно визначаються питання для експертного дослідження з урахуванням обов'язку максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

Приймаючи до уваги зону регіонального обслуговування та досвід Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у проведенні судових експертиз, суд дійшов висновку щодо доцільності доручення проведення експертизи по справі саме вказаній експертній установі.

Заперечень з приводу означеної експертної установи представниками позивача та відповідача висловлено не було.

У ч. 2 статті 125 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може зобов'язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов'язані з відповідною процесуальною дією. Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом в рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках.

Враховуючи, що обов'язок з доказування обставин наявності та дійсного розміру витрати Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» по зберіганню для Міністерства оборони України спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу покладається саме на позивача, суд дійшов висновку, що доцільним є покладення на Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» витрат на попередню оплату судової експертизи.

Одночасно, слід зазначити, що згідно з пунктом 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне з власної ініціативи зупинити провадження у справі на час проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову економічну експертизу по справі № 910/23491/17 проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м.Київ, вул.Смоленська, буд.6).

2. На вирішення експерту поставити наступне питання:

- чи підтверджуються документально витрати Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» на зберігання для Міністерства оборони України спецвиробів на відкритих складських майданчиках та складах закритого типу на загальну суму 1 378 235,04 грн, згідно розрахунку доданого до позову (т. 1 ст.ст. 114-116)? Якщо ні, то вказати на яку суму зазначені витрати підтверджуються. При визначенні суми витрат вказати їх за кожен місяць окремо.

3. Витрати по проведенню експертизи покласти на Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» (54052, м. Миколаїв, Корабельний р-н, а/я 172, ).

4. Зобов'язати Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» (54052, м. Миколаїв, Корабельний р-н, а/я 172, ) забезпечити оплату експертизи та її проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м.Київ, вул.Смоленська, буд.6).

5. Зобов'язати учасників процесу надати в розпорядження експерта на його вимогу всі необхідні документи для проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати експерта після проведення експертизи копію висновку направити на адресу учасників процесу.

7. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України.

8. Провадження у справі № 910/23491/17 зупинити до закінчення проведення судової експертизи.

9. Ухвалу надіслати учасникам справи та Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

10. Матеріали справи № 910/23491/17 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано

28.03.2018

Суддя Спичак О.М.