ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2018

Справа № 910/23374/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/23374/17

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія», м. Київ,

про стягнення 51 982,04 грн.,

без виклику учасників справи.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі – Компанія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (далі – Товариство): 37 351,13 грн. пені; 2 473,02 грн. 3% річних; 12 157,89 грн. втрат від інфляції, а всього 51 982,04 грн., нарахованих відповідачу у зв’язку з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу природного газу від 20.03.2015 №2656/15-ТЕ-41 (далі – Договір).

Ухвалою господарського суду від 02.01.2018 позовну заяву Компанії залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

10.01.2018 Компанія подала суду докази усунення недоліків, а саме підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи №910/23374/17 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу у строк до 01.02.2018 подати до суду відзив на позовну заяву; позивачу у строк до 12.02.2018 подати відповідь на відзив.

Відповідач 29.01.2018 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке: Договір не встановлює порядок оплати за фактично отриманий природній газ з січня по березень 2015 року до підписання самого Договору, а тому у позивача не виникають правових підстав нараховувати штрафні санкції за ці місяці; після підписання Договору та актів приймання-передачі природного газу за перші три місяця 2015 року, позивачем було проведено оплату за січень, лютий, березень 2015 року; Товариство просить застосувати наслідки спливу строку позовної даності до вимог Компанії щодо стягнення суми пені.

Позивач 08.02.2018 подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив проти викладених відповідачем у відзиві доводів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.03.2015 Компанією (продавець) і Товариством (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Компанією за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору (пункт 1.1 Договору);

- продавець передає покупцю з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 217,242 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень – обсяг 22,179; лютий – обсяг 18,765; березень – обсяг 17,984; квітень – обсяг 0,727; травень – обсяг 0; червень – обсяг 0; липень – обсяг 0; серпень – обсяг 0; вересень – обсяг 0; жовтень – обсяг 5,587; листопад – обсяг 22,000; грудень – обсяг 130,000 (пункт 2.1 Договору в редакції додаткової угоди від 27.11.2015 №4);

- приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3 Договору);

- ціна за 1 000 куб.м. газу становить 1 770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ – 2%; податок на додану вартість за ставкою – 20%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами – 689,10 грн., крім того ПДВ 20% – 137,82 грн., всього з ПДВ – 826,92 грн.; до сплати за 1 000 куб.м. природного газу – 2 495,25 грн., крім того ПДВ 20% – 499,05 грн., всього з ПДВ – 2 994,30 грн. (пункт 5.2 Договору в редакції додаткової угоди від 15.10.2015 №2);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 Договору);

- у разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 7.2 Договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, втрат від інфляції, 3% річних, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3 Договору);

- Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач в період з січня по грудень 2015 року належним чином виконав умови Договору, поставив відповідачу за Договором природний газ, а саме:

- за січень 2015 року – 22,179 тис. куб. м. на суму 29 036,75 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 27.03.2015, підписаним сторонами;

- за лютий 2015 року – 18,765 тис. куб. м. на суму 24 567,15 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 27.03.2015, підписаним сторонами;

- за березень 2015 року – 17,984 тис. куб. м. на суму 23 544,65 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2015, підписаним сторонами;

- за квітень 2015 року – 0,727 тис. куб. м. на суму 2 176,86 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2015, підписаним сторонами;

- за жовтень 2015 року – 5,587 тис. куб. м. на суму 16 729,15 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2015, підписаним сторонами;

- за листопад 2015 року – 18,808 тис. куб. м. на суму 56 316,79 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2015, підписаним сторонами;

- за грудень 2015 року – 138,214 тис. куб. м. на суму 413 854,18 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2015, підписаним сторонами.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення зобов'язань за Договором.

Відповідач свої обов'язки за Договором щодо своєчасної сплати вартості поставленого природного газу виконував неналежним чином.

Так, згідно з випискою по рахунку Компанії за період з 01.03.2015 по 31.08.2016 відповідачем було здійснено такі оплати: 31.03.2015 на суму 29 036,75 грн.; 24.04.2015 на суму 39 817,15 грн.; 18.06.2015 на суму 8 294,65 грн.; 15.10.2015 на суму 2 176,86 грн.; 10.12.2015 на суму 16 729,15 грн.; 16.02.2016 на суму 28 407,90 грн.; 08.02.2016 на суму 35 000 грн.; 01.02.2016 на суму 20 000 грн.; 16.02.2016 на суму 85 000 грн.; 24.02.2016 на суму 70 000 грн.; 29.02.2016 на суму 30 000 грн.; 10.03.2016 на суму 70 000 грн.; 05.04.2016 на суму 50 000 грн.; 14.04.2016 на суму 45 000 грн.; 28.04.2015 на суму 36 763,07 грн.

Отже, судом встановлено факт прострочення відповідачем оплат за Договором.

Заперечуючи проти нарахування сум штрафних санкцій на заборгованість за січень, лютий і березень 2015 року, відповідач вказує на те, що оскільки Договір було укладено 20.03.2015, то і підстав для нарахування штрафних санкцій на заборгованість за вказаний період немає.

Проте, відповідно до умов Договору сторонами погоджено поставку природного газу за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, визначено порядок розрахунків, а також відповідальність сторін у разі прострочення виконання зобов’язань за Договором.

Таким чином, доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими, у зв’язку з чим не беруться судом до уваги.

Позивач у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору просить суд стягнути з відповідача 37 351,13 грн. пені.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 343 Господарського кодексу України і статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить суд стягнути 37 351,13 грн. пені за такі періоди:

з 15.02.2015 (нарахованих на 29 036,75 грн. заборгованості за січень 2015 року) по 30.03.2015 (оскільки 31.03.2015 відповідачем сплачено заборгованість за січень 2015 року) сума пені складає 1 816,18 грн.;

з 15.03.2015 (нарахованих на 24 567,15 грн. заборгованості за лютий 2015 року) по 23.04.2015 (оскільки 24.04.2015 відповідачем сплачено заборгованість за лютий 2015 року) сума пені складає 1 615,37 грн.;

з 15.04.2015 (нарахованих на 23 544,65 грн. заборгованості за березень 2015 року) по 23.04.2015 (оскільки 24.04.2015 відповідачем частково сплачено заборгованість за березень 2015 року на суму 15 250 грн.) сума пені складає 348,33 грн.;

з 24.04.2015 (нарахованих на 8 294,65 грн. заборгованості за березень 2015 року) по 17.06.2015 (оскільки 18.06.2015 відповідачем частково сплачено заборгованість за березень 2015 року на суму 8 294,65 грн.) сума пені складає 749,93 грн.;

з 15.05.2015 (нарахованих на 2 176,86 грн. заборгованості за квітень 2015 року) по 14.10.2015 (оскільки 15.10.2015 відповідачем сплачено заборгованість за квітень 2015 року) сума пені складає 518,39 грн.;

з 15.11.2015 (нарахованих на 16 729,15 грн. заборгованості за жовтень 2015 року) по 09.12.2015 (оскільки 10.12.2015 відповідачем сплачено заборгованість за жовтень 2015 року) сума пені складає 504,17 грн.;

з 15.12.2015 (нарахованих на 56 316,79 грн. заборгованості за листопад 2015 року) по 31.01.2016 (оскільки 01.02.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за листопад 2015 року на суму 20 000 грн.) сума пені складає 3 252,91 грн.;

з 01.02.2016 (нарахованих на 36 316,79 грн. заборгованості за листопад 2015 року) по 07.02.2016 (оскільки 08.02.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за листопад 2015 року на суму 35 000 грн.) сума пені складає 305,62 грн.;

з 08.02.2016 (нарахованих на 1 316,79 грн. заборгованості за листопад 2015 року) по 15.02.2016 (оскільки 16.02.2016 відповідачем сплачено заборгованість за листопад 2015 року на суму 1 316,79 грн.) сума пені складає 12,66 грн.;

з 15.01.2016 (нарахованих на 413 854,18 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 15.02.2016 (оскільки 16.02.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 112 091,11 грн.) сума пені складає 15 920,95 грн.;

з 16.02.2016 (нарахованих на 301 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 23.02.2016 (оскільки 24.02.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 70 000 грн.) сума пені складає 2 902,20 грн.;

з 24.02.2016 (нарахованих на 231 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 28.02.2016 (оскільки 29.02.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 30 000 грн.) сума пені складає 1 393,11 грн.;

з 29.02.2016 (нарахованих на 201 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 09.03.2016 (оскільки 10.03.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 70 000 грн.) сума пені складає 2 425,57 грн.;

з 10.03.2016 (нарахованих на 131 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 04.04.2016 (оскільки 05.04.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 50 000 грн.) сума пені складає 4 118,50 грн.;

з 05.04.2016 (нарахованих на 81 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 13.04.2016 (оскільки 14.04.2016 відповідачем частково сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 45 000 грн.) сума пені складає 884,65 грн.;

з 14.04.2016 (нарахованих на 36 763,07 грн. заборгованості за грудень 2015 року) по 27.04.2016 (оскільки 28.04.2016 відповідачем сплачено заборгованість за грудень 2015 року на суму 36 763,07 грн.) сума пені складає 582,59 грн.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум пені і періоди її нарахування та встановлено, що періоди розраховані позивачем вірно, проте сума пені розрахована неправильно.

За перерахунком суду сума пені становить 37 356,32 грн.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 37 351,13 грн. пені за розрахунком позивача.

Що ж до заяви Товариство про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача про стягнення суми пені, то слід зазначити таке.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 – 255 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що відповідачем порушено строки оплати заборгованості за Договором.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Абзацами першим і другим пункту 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» встановлено, що за правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Так, пунктом 9.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, втрат від інфляції, 3% річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем послуг з поставки газу утворилася у період з січня по грудень 2015 року.

Компанія звернулася з даним позовом до суду у грудні 2017 року (згідно із штемпелем відділення поштового зв’язку позовну заяву надіслано до суду 22.12.2017; відповідно до печатки канцелярії суду позовна заява отримана судом 27.12.2017).

Таким чином, оскільки сторони погодились збільшити позовну давність для стягнення пені, то позивачем не пропущено строк позовної давності із зверненням до суду з вимогою про стягнення пені.

Крім суми пені позивач просить стягнути з відповідача 2 473,02 грн. 3% річних і 12 157,89 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно з листом Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних і періодів їх нарахування, судом встановлено, що: Компанія розраховує 3% річних за такі ж періоди як і пеню; суми 3% річних розраховані позивачем вірно.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 2 473,02 грн. 3% річних.

Позивач просить стягнути з відповідача 12 157,89 грн. втрат від інфляції за такі періоди:

3 135,97 грн. з 15.02.2015 по 31.03.2015;

3 439,40 грн. з 15.03.2015 по 30.04.2015;

216,39 грн. з 15.04.2015 по 30.06.2015;

117,10 грн. з 15.11.2015 по 31.12.2015;

279,56 грн. з 15.12.2015 по 29.02.2016;

-1 655,42 грн. з 15.01.2016 по 31.01.2016;

2 001,08 грн. з 01.02.2016 по 29.02.2016;

4 623,81 грн. з 01.03.2016 по 31.03.2016.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і періодів їх нарахування та встановлено, що вони правильні.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 12 157,89 грн. втрат від інфляції.

Стосовно ж посилань відповідача на частину другу статті 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, у зв’язку з неподанням позивачем доказів того, що діями відповідача завдано збитків іншим учасниками господарських відносин, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною другою статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так дійсно матеріали справи не містять доказів завдання відповідачем збитків іншим учасникам господарських відносин, проте враховуючи тривале порушення Товариством умов Договору, а також розмір нарахованої суми пені, суд не вбачає підстав для зменшення нарахованої позивачем суми пені.

Слід зазначити, що зменшення сум втрат від інфляції і 3% річних чинним законодавством України не передбачено.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (04136, м. Київ, вул. Маршала Гречка, буд. 13, офіс 709; ідентифікаційний код 38965411) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720): 37 351 (тридцять сім тисяч триста п’ятдесят одну) грн. 13 коп. пені; 2 473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 02 коп. 3% річних; 12 157 (дванадцять тисяч сто п’ятдесят сім) грн. 89 коп. втрат від інфляції і 1 600 грн. (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.03.2018.

Суддя                                                    В.О. Демидов