ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/20/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Павлюк У.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Гриціва Юрія Васильовича

(АДРЕСА_1)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко"

(вул.Шевченка, 102, с.Верхня, Калуський р-н, Івано-Франківська обл., 77530, фактична адреса: вул.Саєвича, 5а, м.Івано-Франківськ, 76018)

про стягнення 69004 грн 13 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Грабовецький О.Б. - адвокат, (ордер серія ІФ №037265 від 21.02.2018);

від відповідача: Гоголь І.Р. - представник, (довіреність №2 від 06.02.2018);

ВСТАНОВИВ: фізична особа - підприємець Гриців Юрій Васильович звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" про стягнення 69004 грн 13 коп. заборгованості.

Ухвалою від 25.01.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (спрощене позовне провадження). Призначено розгляд справи по суті на 21.02.18.

05.02.18 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №1/10-18 від 05.02.18 (вх.№1955/18).

В судовому засіданні 21.02.18 оголошено перерву до 20.03.18.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договорів купівлі-продажу в частині своєчасності оплати за отриманий товар, в результаті чого утворилася заборгованість, на яку позивачем нараховано інфляційні втрати, 3% річних та пеню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній визнає суму основного боргу, за виключенням 10000 грн. 00 коп., які ним сплачено 27.12.17. Однак, не погоджується з розрахунком пені, вказуючи на той факт, що позивачем не враховано положень ст. 232 Господарського кодексу України стосовно припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців, з дня, коли зобов'язання мало бути виконано. В судовому засіданні представник відповідача викладену у відзиві позицію підтвердив.

Розглянувши матеріали справи, подані сторонами у справі, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

01.10.15 між ТОВ "Альтеко" (покупець) та ПП Гриців Ю. В. (продавець) укладено договори купівлі-продажу №14 та №15, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити дрова паливні та відходи паливної деревини (включно з послугою доставки товару до місця відвантаження).

Згідно п.2.1 договорів вартість однієї (одиниці товару) складає: 570,00 грн/м куб - дрова паливні твердолистяної породи, 550,00 грн/м куб - дрова паливні твердої породи; .

Пунктами 3.2 договорів передбачено, що продавець зобов'язується передати покупцю товар після проведення оплати згідно виставлених рахунків.

Позивач поставив, а відповідач отримав товар, обумовлений умовами вищевказаних договорів, про що свідчать накладні №1 від 18.01.17 на суму 12045 грн 00 коп., №1 від 26.01.17 на суму 12045 грн 00 коп., №1 від 02.02.17 на суму 10391 грн 00 коп., №1 від 13.02.17 на суму 8753 грн 00 коп., №2 від 13.02.17 на суму 10445 грн 00 коп., №1702 від 17.02.17 на суму 7956 грн 00 коп., №3 від 18.02.17 на суму 14508 грн 00 коп.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 1 (№10/05/4 від 10.05.17) про сплату заборгованості в сумі 67141 грн 40 коп.

Листом вих.№1/65-17 від 12.06.17 відповідач повідомив позивача про часткове погашення заборгованості та констатував факт наявності боргу в сумі 57141 грн 40 коп.

Як вбачається з акту взаєморозрахунків, за період 01.01.17-06.12.17, складеного сторонами, станом на 06.12.17 борг відповідача перед позивачем складає 52141 грн 40 коп.

Відповідачем подано суду платіжне доручення №2551 від 27.12.17 на суму 10000 грн 00коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Як визначено в ст.655 Господарського кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В частині стягнення 10000 грн 00 коп., яка сплачена відповідачем згідно платіжного доручення №2551 від 27.12.17 провадження слід закрити, у зв"язку з відсутністю предмету спору (п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України) виходячи з такого.

Факт отримання грошових коштів в розмірі 10000 грн 00 коп не заперечується позивачем, однак представник позивача зазначає, що згідно платіжного доручення цільовим призначенням сплачених відповідачем є оплата за дрова, згідно договору №16/2016-ТП від 01.10.16, а не за договорами купівлі-продажу № 14 та № 15 від 01.10.15.

Сторонами, водночас, не заперечується того, що між ними не існує інших договірних відносин, крім укладених договорів купівлі-продажу № 14 та № 15 від 01.10.15.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Натомість, позивач отримавши від відповідача грошові кошти в розмірі 10000 грн 27.12.17, не здійснив будь-яких дій щодо повернення відповідачу цих коштів.

У зв'язку з чим, суд розцінює, що грошові кошти в розмірі 10000 грн 00 коп., були перераховані 27.12.17 відповідачем за товар згідно договорів купівлі-продажу № 14 та № 15 від 01.10.15.

Доказів оплати за отриманий від позивача товар в розмірі 42141 грн 40 коп. відповідач суду не надав, а тому позовна вимога в цій частині обґрунтована та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, слід зазначити, що 3% річних та інфляційні втрати є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Що стосується нарахування пені, суд вказує таке.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, ст. ст. 230-232 Господарського кодексу України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 вище згаданого Закону, вказує на те, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом здійснено перерахунок розміру пені, взявши до уваги положення ст. 232 Господарського кодексу України. Сума пені, що підлягає стягненню становить 7287 грн 16 коп.

З огляду на викладене, з відповідача, окрім основного боргу, слід стягнути на користь позивача 1247 грн 11 коп. 3% річних та 4814 грн 49 коп. інфляційних втрат та 7287 грн 16 коп. - пені.

Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 546, 549, 625, 629, 655, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230-232 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст. ст. 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення 10000 грн 00 коп. боргу закрити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" (вул.Шевченка, 102, с.Верхня, Калуський р-н, Івано-Франківська обл., 77530, код 37322271) на користь фізичної особи - підприємця Гриціва Юрія Васильовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) - 42141 (сорок дві тисячі сто сорок одну) грн 40 коп. боргу, 7287 (сім тисяч двісті вісімдесят сім) грн 16 коп. пені, 1247 (одну тисячу двісті сорок сім) грн 11 коп. 3% річних, 4814 (чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) грн 49 коп. інфляційних втрат та 1416 (одну тисячу чотириста шістнадцять) грн 82 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.03.18.

Суддя Рочняк О.В.