РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2018Справа № 910/22073/17

За позовомДержавного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України»
доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
простягнення 484 223,92 грн.
Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Карпенко Ю.С.;
від відповідача:Лопатнікова А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (надалі - ДП «НВДА «Наукова») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення 484 223,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням грошового зобов'язання за Договором № 23/05/14-1-в про відшкодування витрат балансоутримувача орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 23.05.2014, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача та комунальних послуг у розмірі 296 311,44 грн. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено про стягнення з відповідача пені у розмірі 74 065,65 грн., інфляційних у розмірі 91 517,66 грн. та 3 % річних у розмірі 22 329,17 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.01.2018.

Перед початком судового засідання, 15.01.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення доказів, а саме листів про направлення рахунків на оплату відповідачу з доказами відправки.

У зв'язку з тим, що 15.12.2017 введено в дію зміни до Господарського процесуального кодексу України, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.02.2018.

В судовому засіданні 05.02.2018 судом оголошено перерву на 26.02.2018.

08.02.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявник заперечує проти позовних вимог з огляду на відсутність доказів виставлення рахунків на оплату відповідачу, відсутність актів зняття показників з приладів обліку, відсутність доказів займання у заявлений період спірного об'єкту оренди саме ПАТ КБ «ПриватБанк», а також заявляє про застосування строків позовної давності щодо рахунків № 1173 від 26.12.2014 та № 1279 від 31.12.2014.

19.02.2018 до господарського суду міста Києва від ДП «НВДА «Наукова» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач звертає увагу на відсутність акту повернення орендованого майна, наявність в матеріалах справи доказів направлення рахунків на оплату відповідачу, а також вказує на те, що позовна заява подана в межах строку позовної давності.

В судовому засіданні 26.02.2018 судом оголошена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті, а також оголошено перерва на 19.03.2018.

12.03.2018 до господарського суду міста Києва від ДП «НВДА «Наукова» надійшла заява, в якій позивач просить суд приєднати до матеріалів справи засвідчені копії листів про направлення рахунків та актів виконаних робіт з доказами відправки відповідачу.

16.03.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких заявник зауважує стосовно поданих позивачем 15.01.2018 та 12.03.2018 доказів, вказуючи на неможливість суду приймати до уваги та надавати оцінку таким доказам, оскільки вони подані з порушенням положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За таких обставин, заява ДП «НВДА «Наукова», яка подана 12.03.2018, тобто після закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду справи по суті, залишається судом без розгляду, а докази подані позивачем разом з клопотання 15.01.2018 частково приймаються судом до уваги, а саме в частині листів про направлення рахунків та актів виконаних робіт, оскільки такі докази є у відповідача.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явилась, надала пояснення по суті спору, проти позову заперечила, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 19.03.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 між ДП «НВДА «Наукова» (орендодавець) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (орендар) був укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 23/05/14-1-ор, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме нерухоме майно: вбудоване нежиле приміщення на третьому поверсі трьохповерхового адміністративно-побутового корпусу, площею 619,5 кв.м., яке знаходиться у м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 4, літера за тех. паспортом А-3, що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості підготовленим Товарною біржею «Універсал» станом на 08.04.2014 і становить за незалежною оцінкою без врахування ПДВ 3 760 529,00 грн.

Актом приймання-передачі орендованого індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 23/05/14-1-ор від 23.05.2014 нерухоме майно: вбудоване нежиле приміщення на третьому поверсі трьохповерхового адміністративно-побутового корпусу, площею 619,5 кв.м., яке знаходиться у м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 4, літера за тех. паспортом А-3.

Також, 23.05.2014 між ДП «НВДА «Наукова» (балансоутримувач) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (орендар) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 23/05/14-1-в (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію електро мереж та інших комунікацій оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, яке є предметом Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 23/05/14-1-ор від 23.05.2014, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі орендованого майна.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що орендар зобов'язаний не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем внести першу плату за обслуговування орендованого майна передбачену цим договором на рахунок балансоутримувача орендованого майна, або організації, що обслуговує орендоване майно, а також відшкодувати плату за комунальні послуги на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Наступне внесення плати за обслуговування орендованого майна та відшкодування плати за комунальні послуги здійснюється не пізніше 05 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача орендованого майна, або організації, що обслуговує орендоване майно шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат виставлених балансоутримувачем за попередній місяць, яка вноситься в рахунок плати за наступний місяць.

Якщо сума передоплати перевищить реальну вартість витрат передбачених цим договором, то надміру сплачена сума плати, що надійшла балансоутримаувачу підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв'язку з припиненням дії цього договору - поверненню орендарю.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання з відшкодування витрат балансоутримувача та комунальних послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 296 311,44 грн.

Договір є договором надання послуг та підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.2.3 Договору відповідач мав сплачувати позивачу плату за обслуговування орендованого майна та відшкодовувати плату за комунальні послуги не пізніше 05 числа поточного місяця, шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат виставлених балансоутримувачем за попередній місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 296 311,44 грн., а саме: № 1173 від 26.12.2014 на суму 65 872,51 грн., № 1279 від 31.12.2014 на суму 29 626,08 грн., № 46 від 31.01.2015 на суму 23 293,10 грн., № 164 від 28.02.2015 на суму 26 007,18 грн., № 242 від 31.03.2015 на суму 16 201,97 грн., № 410 від 30.04.2015 на суму 13 115,35 грн., № 494 від 29.05.2015 на суму 7 812,46 грн., № 564 від 30.06.2015 на суму 12 160,99 грн., № 700 від 31.07.2015 на суму 11 285,89 грн., № 825 від 21.09.2015 на суму 18 930,31 грн., № 913 від 30.09.2015 на суму 5 272,78 грн., № 1016 від 30.10.2015 на суму 13 181,69 грн., № 1173 від 30.11.2015 на суму 28 337,98 грн., № 1273 від 31.12.2015 на суму 25 213,15 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача плати за обслуговування орендованого майна та відшкодовування плати за комунальні послуги на підставі Договору у розмірі 296 311,44 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у його відзиві, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату № 1173 від 26.12.2014, № 1279 від 31.12.2014, № 46 від 31.01.2015, № 164 від 28.02.2015, № 242 від 31.03.2015, № 410 від 30.04.2015, № 494 від 29.05.2015, № 564 від 30.06.2015, № 700 від 31.07.2015, № 825 від 21.09.2015, № 913 від 30.09.2015, № 1016 від 30.10.2015, № 1173 від 30.11.2015, № 1273 від 31.12.2015, копії яких наявні в матеріалах справи.

Суд відзначає, що умовами Договору не передбачено обов'язку балансоутримувача направляти виставлені рахунки орендарю, в той же час, встановлений обов'язок орендаря здійснити 100% передоплати не пізніше 05 числа поточного місяця.

При цьому, докази звернення відповідача до позивача про виставлення відповідних рахунків для належного виконання грошового зобов'язання за Договором в матеріалах справи відсутні, у зв'язку з чим, заперечення відповідача стосовно відсутності доказів виставлення балансоутримувачем рахунків не приймаються судом до уваги.

Твердження відповідача про відсутність доказів займання орендарем об'єкту оренди у заявлений позивачем період спростовується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі орендованого індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 та відсутністю акту повернення майна балансоутримувачу, обов'язок складання якого покладено на орендаря, що передбачено п. 10.9 Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 23/05/14-1-ор від 23.05.2014.

Також, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності щодо вимог за рахунками № 1173 від 26.12.2014 та № 1279 від 31.12.2014.

Згідно із ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із матеріалів справи вбачається, що позовну заяву було надіслано до суду засобами поштового зв'язку 05.12.2017, що підтверджується відбитком штемпеля на конверті.

Тобто, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості що виникла до 05.12.2014, не підлягає задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності, а відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності в цій частині.

В даному випадку, підлягає застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності по рахунку на оплату № 1173 від 26.12.2014, оскільки заборгованість по ньому виникла за період до 05.12.2014.

Щодо рахунку на оплату № 1279 від 31.12.2014 суд відзначає, що він включає період за грудень 2014 року, який відповідно до умов п. 2.2.3 Договору мав бути оплачений не пізніше 05.12.2014, тобто вимога за даним рахунком заявлена в межах строку позовної давності.

Враховуючи зазначене, правомірним та обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором у розмірі 230 438,93 грн. В іншій частині основної заборгованості (по рахунку № 1173 від 26.12.2014 у розмірі 65 872,51 грн.) необхідно відмовити відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, оскільки сплинув строк позовної давності, а відповідачем подано відповідну заяву про застосування наслідків пропуску такого строку.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 74 065,65 грн., інфляційних у розмір 91 517,66 грн. та 3 % річних у розмірі 22 329,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання .

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що при несвоєчасному внесення плати, орендар зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Судом враховано сплив строку позовної давності щодо частини основної заборгованості, у зв'язку з чим на підставі до ст. 266 Цивільного кодексу України позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Крім того, при обрахуванні пені позивачем не взяті до уваги положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що призвело до необґрунтованого збільшення розміру пені.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 48 146,69 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 16 628,05 грн. та інфляційних у розмірі 91 517,65 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ДП «НВДА «Наукова» заборгованості у розмірі 230 438,93 грн., пені у розмірі 48 146,69 грн., 3% річних у розмірі 16 628,05 грн. та інфляційні у розмірі 91 517,65 грн. В іншій частині позовних вимог (заборгованість у розмірі 65 872,51 грн., пеня у розмірі 25 918,96 грн., 3% річних у розмірі 6 061,12 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (52052, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище Горького, вул. Наукова, будинок 8; ідентифікаційний код 22927045) заборгованість у розмірі 230 438,93 грн., пеню у розмірі 48 146,69 грн., 3 % річних у розмірі 16 628,05 грн., інфляційних у розмірі 91 517,65 грн. та судовий збір у розмірі 5 800,97 грн.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.03.2018.

Суддя В.П. Босий