ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 справа № 905/2137/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність №2-533д від 31.01.2018р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування, м.Київ в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування, смт.Донець Харківської області
на рішення господарського суду Донецької області
від05.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.)
у справі№ 905/2137/17 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомПублічного акціонерного товариства Укргазвидобування, м.Київ в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування, смт.Донець Харківської області
доПублічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області
простягнення 310311,61грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Укргазвидобування, м.Київ в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування, смт.Донець Харківської області, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 310311,61грн., які складаються з пені у розмірі 103488,27грн., інфляційних у розмірі 166609,61грн. та 3% річних у розмірі 40213,73грн. Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобовязань за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. з оплати вартості послуг транспортування природного газу за зобовязаннями серпня 2014р. грудня 2016р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.12.2017р. (повний текст складено та підписано 11.12.2017р.) у справі №905/2137/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз 3% річних у розмірі 238,42грн., інфляційні у розмірі 433,05грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 10,07грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване зміною сторонами порядку і строків проведення розрахунків за надані послуги на підставі договору №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. укладанням відповідних спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Змінені названими спільними протокольними рішеннями порядок та строки оплати за послуги, за висновками суду першої інстанції, було відповідачем частково дотримано, що в сукупності стало підставою для задоволення позову лише в частині.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 05.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.), Публічне акціонерне товариство Укргазвидобування в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність оскаржуваного рішення дійсним обставинам справи, вважає рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017р. (повний текст складено та підписано 11.12.2017р.) незаконним та, відповідно, таким, що підлягає скасуванню. Нормативно обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на положення укладеного між сторонами договору №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. щодо стягнення пені у випадку порушення замовником (відповідачем) строків оплати, встановлених вищезазначеним договором, а також на норми чинного законодавства, зокрема, посилається на ч.3 ст.549, ст.550 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (далі ГК України), а також Закон України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, як на підставу вимог щодо стягнення пені. Крім цього, посилається на приписи ст.625 ЦК України щодо стягнення 3% річних та інфляційних. Вважає, що відповідач має відповідати за загальними правилами, передбаченими чинним законодавством, у випадку порушення ним строків виконання зобовязання. Наголошує на відсутності в оспорюваному рішенні будь-яких нормативних посилань на підстави звільнення відповідача від відповідальності за укладеним договором, а наявні в матеріалах справи спільні протокольні рішення вважає лише узгодженням між сторонами порядку погашення існуючої заборгованості відповідача, які, на думку скаржника, не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасно виконане зобовязання за договором.

15.12.2017р. набув чинності Господарський процесуальний кодекс України (далі ГПК України) в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-19 від 03.10.2017р.

Так, згідно ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).

Таким чином, розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування на рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017 р. (повний текст складено та підписано 11.12.2017р.) у справі №905/2137/17 та зобовязано відповідача до 20.02.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

Через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз надійшов відзив на апеляційну скаргу. За змістом зазначеного відзиву відповідач наголошує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що уклавши спільні протокольні рішення сторони у такий спосіб змінили порядок та строк розрахунків за надані послуги згідно з договором. З огляду на зазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

На поштову адресу суду від Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що спільні протокольні рішення не містять положень щодо зміни умов договору в частині зміни строків здійснення розрахунків за договором або звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасність здійснення таких розрахунків.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. призначено розгляд апеляційної скарги на 27.03.2018р.

У судовому засіданні 27.03.2018р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, визнання явки їх представників у судове засідання необовязковою та достатність наявних матеріалів справи, а також приймаючи до уваги, що позиція відповідача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу по суті без присутності представника відповідача.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

У судовому засіданні 27.03.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, відповідь на відзив, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 18.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством Укргазвидобування в особі філії Газопромислового управління Шебелинкагазвидобування (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством Донецькоблгаз (нині-Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз та далі - замовник) укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №ДГН001/7ТГ13 (далі договір), за умовами п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника, для подальшої реалізації населенню з урахуванням обсягів природного газу для подальшої реалізації установам та організація, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (в межах обсягів природного газу, що використовуються як пальне для забезпечення горіння Вічного вогню) та для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Згідно з п.11.1 (у редакції додаткової угоди №14 від 30.06.2016р. до договору) договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань сторін. Разом з тим, сторони домовились, що відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, тобто з 01.01.2013р. по 31.12.2016р.

Наявні в матеріалах справи копії актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період серпень 2014р.-грудень 2016р. свідчать про те, що позивачем на виконання умов договору №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. протранспортовано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період серпень 2014р.-грудень 2016р. у загальному обсязі 11200,983тис.куб.м. на суму 3902087,08грн. Зазначений обсяг транспортування не оспорюється відповідачем.

За твердженнями Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування має місце несвоєчасне виконання Публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз зобовязань за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. з оплати вартості послуг транспортування природного газу за зобовязаннями серпня 2014р. грудня 2016р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови пункту 5.5 договору, яким сторони погодили, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що остаточний розрахунок за зобовязаннями серпня 2014р.-грудня 2016р. згідно умов договору повинен бути здійснений не пізніше 19 числа місяця, наступного за звітним.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сторони проводили розрахунки за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій №20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, Державного казначейства України Про затвердження Порядку розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію №55/57/43 від 03.02.2009р., наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію №493/688 від 03.08.2015р.

Так, частину вартості наданих послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р., зокрема, протягом серпня 2014р.-грудня 2016р. відповідач оплатив з коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. на загальну суму у розмірі 2555254,00грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи спільні протокольні рішення (№218/в від 03.02.2015р.; №1267/в від 27.05.2015р.; №1949/в від 17.09.2015р.; №2589/в від 23.11.2015р.; №2785/в від 15.12.2015р.; №342/в від 26.01.2016р.; №772/в від 24.02.2016р.; №1077/в від 31.03.2016р.; №1466/в від 09.03.2017р.) та банківські виписки.

Згідно з розділом 3 спільних протокольних рішень з метою їх реалізації попередня сторона зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні, а остання сторона - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Пунктом 5.2 спільних протокольних рішень передбачено, що останні набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобовязань за ними.

Як вбачається з реєстрів оплат за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р., відомості яких відображені у акті звірки розрахунків за період з 01.08.2014р. по 31.10.2017р., з урахуванням п.2.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1000 від 02.08.2012р. Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, п.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015р. Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (чинні на дати проведення відповідачем оплат за спірним договором), зокрема, з 04.08.2014р. по 31.12.2016р. відповідачем за надані позивачем послуги з транспортування природного газу, без урахування оплат, проведених на виконання спільних протокольних рішень, перераховано 1325079,71грн.

При цьому, суд першої інстанції, приймаючи до уваги умови пункту 5.6 договору (яким передбачено, що у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним), з відрахуванням поточних оплат у загальній сумі 1325079,71грн., та наявність боргу у розмірі 49291,61грн. станом на 01.08.2014р. (акт звірки розрахунків за період з 01.08.2014р. по 31.10.2017р.), дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактично на виконання спільних протокольних рішень відбулось погашення:

- №218/в від 03.02.2015р. першочергово за зобовязанням грудня 2014р. у сумі 45454,31грн., залишок віднесено: за попередні періоди у сумі 49291,61грн. (сальдо на 01.08.2014р. за відомостями акта звірки розрахунків за період з 01.08.2014р. по 31.10.2017р.), за зобовязанням серпня 2014р. у сумі 19632,20грн., за зобовязанням вересня 2014р. у сумі 30618,38грн., за зобовязанням жовтня 2014р. у сумі 48175,71грн., за зобовязанням листопада 2014р. у сумі 45753,38грн.;

- №1267/в від 27.05.2015р. - першочергово за зобовязанням квітня 2015р. у сумі 165496,97грн., залишок віднесено: за зобовязанням листопада 2014р. у сумі 5790,56грн., за зобовязанням січня 2015р. у сумі 52921,24грн., за зобовязанням лютого 2015р. у сумі 40565,40грн., за зобовязанням березня 2015р. у сумі 11119,16грн.;

- №1949/в від 17.09.2015р. - першочергово за зобовязанням серпня 2015р. у сумі 55196,24грн., залишок віднесено: за зобовязанням березня 2015р. у сумі 11403,53грн., за зобовязанням травня 2015р. у сумі 106935,30грн., за зобовязанням червня 2015р. у сумі 25801,37грн.;

- №2589/в від 23.11.2015р. - за зобовязанням жовтня 2015р. у сумі 73515,09грн.;

- №2785/в від 15.12.2015р. - першочергово за зобовязанням листопада 2015р. у сумі 121716,82грн., залишок віднесено: за зобовязанням червня 2015р. у сумі 51471,52грн.;

- №342/в від 26.01.2016р. - першочергово за зобовязанням грудня 2015р. у сумі 151292,77грн., залишок віднесено: за зобовязанням червня 2015р. у сумі 9632,08грн., за зобовязанням липня 2015р. у сумі 2500,18грн.;

- №772/в від 24.02.2016р. - першочергово за зобовязанням січня 2016р. у сумі 141958,57грн.;

- №1077/в від 31.03.2016р. - першочергово за зобовязанням лютого 2016р. у сумі 160599,39грн., залишок віднесено: за зобовязанням січня 2016р. у сумі 39318,25грн.;

- №1466/в від 09.03.2017р. - першочергово за зобовязанням грудня 2016р. у сумі 163183,14грн., залишок віднесено: за зобовязанням січня 2016р. у сумі 11606,45грн.; за зобовязанням березня 2016р. у сумі 163477,36грн.; за зобовязанням квітня 2016р. у сумі 122696,04грн.; за зобовязанням травня 2016р. у сумі 51443,48грн.; за зобовязанням червня 2016р. у сумі 55161,36грн.; за зобовязанням липня 2016р. у сумі 48947,73грн.; за зобовязанням серпня 2016р. у сумі 52730,80грн.; за зобовязанням вересня 2016р. у сумі 57488,06грн.; за зобовязанням жовтня 2016р. у сумі 119953,22грн.; за зобовязанням листопада 2016р. у сумі 131415,00грн.; за зобовязанням липня 2015р. у сумі 71067,15грн.; за зобовязанням вересня 2015р. у сумі 39924,18грн.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

При цьому, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

За умовами п.7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З посиланням на приписи наведених вище статей та умови договору, Публічним акціонерним товариством Укргазвидобування в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування нараховано та пред'явлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз наступні суми: загальну суму інфляційних у розмірі 166609,61грн. за зобовязаннями серпня 2014р.-грудня 2014р., лютого 2015р., березня 2015р., вересня 2015р., листопада 2015р., січня 2016р.-грудня 2016р.; 3% річних у загальній сумі 40213,73грн. за зобовязаннями серпня 2014р.-грудня 2016р.; загальну суму пені за прострочення основного зобовязання у розмірі 103488,27грн. (нарахування здійснено за зобовязанням серпня 2016р. на суму 115398,09грн. з 21.03.2017р. по 23.08.2017р., за зобовязанням вересня 2016р. на суму 119018,01грн. з 20.04.2017р. по 23.08.2017р., за зобовязанням жовтня 2016р. на суму 150528,40грн. з 23.05.2017р. по 23.08.2017р., за зобовязанням листопада 2016р. на суму 164085,93грн. з 20.06.2017р. по 23.08.2017р., за зобовязанням грудня 2016р. на суму 204543,04грн. з 21.07.2017р. по 23.08.2017р.).

Враховуючи ту обставину, що уклавши вищеперелічені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, сторони договору у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги на підставі договору №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р., господарський суд Донецької області наголосив на тому, що для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та відповідно п.7.3 договору, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Разом з тим, за твердженнями апелянта, спільні протокольні рішення, якими встановлено порядок погашення існуючої заборгованості за договором, не змінюють зобовязання сторін за договором, зокрема, не змінюють погоджених сторонами строків розрахунків.

Проте Донецький апеляційний господарський суд вважає такі твердження апелянта помилковими, оскільки останні здійснені внаслідок невірного застосування постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України" №55/57/43 від 03.02.2009р. та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688.

Незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу, визначено Порядком від 11.05.2005р. №20, згідно з яким держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг - а саме, витрат на придбання природного газу у гарантованого постачальника, його транспортування магістральними та внутрішньопромисловими газопроводами, переміщення розподільними газопроводами. Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємства ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Державним підприємством "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №20 від 11.01.2005р., визначені Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України" №55/57/43 від 03.02.2009р..

Положеннями пункту 1.2. Порядку №55/57/43 від 03.02.2009р. унормовано, що розрахунки, передбачені в п.1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2.

Аналогічні положення закріплені і в Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженому наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України № 493/688 від 03.08.2015р.

Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Державним підприємством "Енергоринок", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами. Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, за електроенергію та природний газ або вугілля додатково погоджуються з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за договором №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р.

Позивач, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб вияв своє бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за надані ним послуги.

З огляду на зазначене судовою колегією відхиляються посилання скаржника на те, що спільні протокольні рішення стосуються виключно джерел та порядку фінансування оплати за природний газ, тоді як жодних змін до умов договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення не вносилось, з огляду на їх безпідставність.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. по справі №904/1858/16.

Враховуючи викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, умови договору №ДГН001/7ТГ13 від 18.01.2013р., зокрема п.п.5.5, 5.6 договору, приймаючи до уваги часткове погашення зобовязань за рахунок виділених субвенцій, із призначенням платежу, встановленого вищеозначеними спільними протокольними рішеннями, суд першої інстанції правомірно зазначив, що не охоплена здійсненням розрахунку за ними сума основного боргу за зобовязанням вересня 2015р. у розмірі 21652,63грн., за зобовязанням жовтня 2015р. у розмірі 49392,35грн.

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать про прострочення виконання Публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз грошових зобовязань з оплати спірних послуг, отриманих у вересні 2015р. у сумі 21652,63грн., у жовтні 2015р. у сумі 49392,35грн.

Здійснений господарським судом першої інстанції перерахунок 3% річних та інфляційних, є арифметично вірним та таким, що базується на нормах чинного законодавства, у звязку з чим судова колегія погоджується з висновком господарського суду Донецької області про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних у сумі 238,42грн. та інфляційних у сумі 433,05грн. Крім того, арифметична вірність здійсненого судом першої інстанції розрахунку сторонами не оспорюється. При цьому, місцевим господарським судом вірно зазначено, що нарахування пені позивачем за зобов'язаннями вересня, жовтня 2015р. не здійснено, період прострочення не визначено, що, в свою чергу, зумовлює відсутність підстав для дослідження судом цих вимог у приведеній частині.

Відповідно до ст.276 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у звязку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування, м.Київ в особі філії Газопромислове управління Шебелинкагазвидобування, смт.Донець Харківської області на рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у справі №905/2137/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у справі №905/2137/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 27.03.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО