РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2018Справа № 910/1146/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція"

до: державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

про: стягнення 271 357,32 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від позивача: Чернишов Б.С. - за дог.про надання правової допомоги

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" до державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення 271 357,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 10.04.2017 року у справі №922/391/17 стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" 1040693,00 грн. (сума основного боргу) і 104069,30 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 1144762,30 грн. за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року. Стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 25000,00 грн. (сума основного боргу) і 2500,00 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 27500,00 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" 17583,93 грн. судового збору. Позивач зазначає, що 14.11.2017 року на підставі платіжних вимог Шевченківським ВДВС казначейською службою України було перераховано 1 000 000,00 грн та 189 846,23 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за рішенням суду позивач нарахування інфляційні втрати в розмірі 86 883,72 грн, 16 852,00 грн - 3% річних, 167 621,60 грн - пені та просив стягнути з відповідача 60 000,00 грн - витрати на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 року відкрито провадження у справі № 910/1146/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, в судове засідання 20.03.2018р. не з'явився.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, інформація про час та місце розгляду даної справи розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є оприлюдненою, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з датою розгляду справи, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 20.03.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2016 року між ТОВ "Логістика та Дистрибуція" та Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу" був укладений договір поставки за № 04/04 (далі - Договір).

У відповідності до договору продавець (позивач по справі) зобов'язався передати у власність покупця (відповідача) товар, а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити грошову суму, передбачену договором (п.1.1 договору).

Право власності на переданий товар виникає у покупця з моменту отримання товару уповноваженим на то представником покупця (п. 1.2. договору).

Предметом договору є визначений родовими ознаками сертифікований товар, а якість товару - відповідати ДСТУ і вимогам, що пред'являються до такого виду товару. (п. 1.3 договору).

Сторони домовились, що постачальник передає покупцю товар у кількості визначеній додатками до даного договору, які є невід'ємною частиною даного договору. Загальна кількість товару за даним договором визначається кількістю товару, зазначеній у додатках до даного договору (п.2.1 договору).

Оплата товару здійснюється в строк до 10 банківських діб, згідно з додатками до даного договору. Оплата вартості партії товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури (п.4.1 договору).

Відповідач зобов'язання з оплати товару належним чином не виконував, у зв'язку з чим позивач у 2017 році звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за товар.

Між позивачем та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" укладено договір оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016 р., за яким позивач передає, а ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" приймає в строкове платне користування (оренду) обприскувач ОПК-2000 (базова) №2781-14 з навігаційним приладом LEICA mijo MINI.

Відповідно до п.4.1 договору оренди орендна плата складає 5000,00 грн. на місяць. Оплата проводиться одноразово не пізніше 10-го числа кожного місяця.

Сторонами було підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000006, №ОУ-0000007, №ОУ-0000011, №ОУ-0000014, №ОУ-0000017 на 5000,00 грн. кожен.

Відповідачем було порушено умови укладеного договору оренди щодо здійснення орендних платежів, що стало підставою для звернення позивача у 2017 році до Господарського суду Харківської області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.04.2017 року у справі №922/391/17 стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" 1040693,00 грн. (сума основного боргу) і 104069,30 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 1144762,30 грн. за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року. Стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 25000,00 грн. (сума основного боргу) і 2500,00 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 27500,00 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" 17583,93 грн. судового збору. Позивач зазначає, що 14.11.2017 року на підставі платіжних вимог Шевченківським ВДВС казначейською службою м.Києва було перераховано 1 000 000,00 грн та 189 846,23 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за рішенням суду позивач нарахування інфляційні втрати в розмірі 86 883,72 грн, 16 852,00 грн - 3% річних, 167 621,60 грн - пені та просив стягнути з відповідача 60 000,00 грн - витрати на правову допомогу.

Вказаним рішенням встановлено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 1065693,00 грн, з яких 1040693,00 грн - заборгованість за поставлений товар та 25000,00 грн - заборгованість за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016р.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 1065693,00 грн, з яких 1040693,00 грн - заборгованість за поставлений товар та 25000,00 грн - заборгованість за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016р. має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

27.09.2017р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54783419 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 25.04.2017 року у справі №922/391/17.

Як вбачається з банківської виписки 14.11.2017 року Шевченківським РВДС м.Київ перераховано позивачу 189 846,23 грн та 1 000 000,00 грн згідно виконавчого провадження ВП №54783419.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

Позивач здійснив нарахування інфляційних втрат за період з 25.04.2017р. по 14.11.2017 р. в сумі 86 883,72 грн. з суми 1189846,00 грн. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 86 883,72 грн, розрахованих судом з суми боргу 1065693,00 грн за період з 25.04.2017р. по 13.11.2017р.

Суд зазначає, що день перерахування коштів 14.11.2017 не включається в період прострочення, а відтак період нарахування інфляційних втрат обмежується з 25.04.2017р. по 13.11.2017р.

Одночасно з цим, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат здійснюється на суму боргу, яка за рішенням суду складає 1065693,00 грн, з яких 1040693,00 грн - заборгованість за поставлений товар та 25000,00 грн - заборгованість за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016р. Стягнуті з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" на користь позивача судові витрати та витрати на послуги адвоката не включаються в ціну позову та за своєю правовою природою не відносяться до суми основного боргу в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, з якої здійснюється нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, а є, відповідно, витратами, які здійснює позивач у зв'язку із розглядом справи та які відшкодовуються відповідачем у разі задоволення позовних вимог. Таким чином, позивач має право здійснювати нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з суми боргу 1065693,00 грн, з яких 1040693,00 грн - заборгованість за поставлений товар та 25000,00 грн - заборгованість за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016р.

Позивачем також здійснено нарахування 3% річних за період з 25.04.2017р. по 14.11.2017 р. в розмірі 19 852,00 грн. За перерахунком суду з суми боргу 1065693,00 грн за період з 25.04.2017р. по 14.11.2017 р. розмір 3 % річних склав 17 781,01 грн.

Позивач на підставі ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» нарахував та просить суд стягнути з відповідача 167 621,60 грн - пеню, розраховану виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Судом відмовлено у задоволенні пені, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових зобов'язань сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З огляду на те, що застосування до боржника такої міри відповідальності як нарахування пені можливе в даному випадку лише за умови погодження сторонами нарахування пені у визначеному в Договорі розмірі, з матеріалів справи не вбачається погодження сторонами розміру пені в договорах, на підставі яких виник борг, позивач здійснює нарахування пені на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», не зазначаючи при цьому умов договорів щодо визначення розміру пені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені в розмірі 167 621,60 грн.

Заявлені до стягнення 60 000,00 грн витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем таких витрат, зокрема відсутній платіжний документ (квитанція до прибуткового касового ордеру, банківська квитанція, тощо), який би підтверджував сплату позивачем послуг адвоката.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м.Київ, вул. ОЛЕНИ ТЕЛІГИ , будинок 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (61009, Харківська обл., місто Харків, вул.ДОСТОЄВСЬКОГО, будинок 3, ) 17 781 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн 01 коп - 3 % річних, 67 618 (шістдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять) грн 15 коп - інфляційні втрати та 1280 (тисячу двісті вісімдесят) грн 98 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного судового рішення: 26.03.2018р.