ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2018 р. Справа № 926/1475/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Бонк Т.Б.

Зварич О.В.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича б/н від 13.12.2017 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2017 року (повне рішення підписано 11.12.2017 року, суддя Гончарук О.В.)

у справі № 926/1475/17

за позовом: Фізичної особи-підприємця Степанової Людмили Миколаївни, м. Чернівці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича, м. Чернівці

про стягнення заборгованості - 15 998,40 грн. та виселення із займаного нежитлового приміщення.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Степанова Людмила Миколаївна звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом до фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича про стягнення заборгованості в розмірі 15998,40 грн. та виселення відповідача із нежитлового приміщення, площею 20,00 кв.м., а саме - з відділу продовольчих товарів в продовольчому магазині, що знаходиться в торговому залі 8-1 площею 251,40 кв. м., в 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі торгівельного комплексу літери "С", за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2017 року у справі № 926/1475/17 позов ФОП Степанової Л.М. задоволено частково. Суд виніс рішення, яким: стягнув з ФОП Степанюка Сергія Петровича на користь ФОП Степанової Людмили Миколаївни 10 530,74 грн. заборгованості; виселив ФОП Степанюка Сергія Петровича з нежитлового приміщення площею 20 квадратних метрів (відділу продовольчих товарів в продовольчому магазині), що знаходиться в торговому залі 8-1, площею 251,40 квадратних метрів в 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі торгівельного комплексу літера "С" за адресою АДРЕСА_1 та належать Степановій Людмилі Миколаївні на праві власності. В задоволення решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ФОП Степанюк Сергій Петрович подав апеляційну скаргу б/н від 13.12.2017 року, в якій просить рішення суду скасувати в частині виселення і прийняти постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що умовами договору не було встановлено конкретної суми платежу орендної плати, а тому скаржник зазначає, що без встановлення конкретної суми платежу орендної плати та строків її внесення, не можна стверджувати, що ним порушені умови договору.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 02.02.2018 року, в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивач щодо виселення відповідача з приміщень, з тих підстав, що договір оренди припинив свою дію 04.11.2016 року.

Сторони не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання (яке відбулось 21.03.2018 року), хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2012 року між Степанюк Людмилою Миколаївною (після зміни прізвища Степанова Л.М) (суборендодавець) та Степанюк Сергієм Петровичем (суборендар) було укладено договір суборенди нежитлового приміщення (надалі договір).

Відповідно до п.п.1-2 договору відповідач передав, а позивач прийняв в тимчасове володіння частину споруди, яка використовується, як відділ продовольчих товарів в продовольчому магазині за адресою: АДРЕСА_1 (торговельне місце НОМЕР_1), загальною площею: 20,0 кв.м., з метою використання в торговельній діяльності продовольчою групою товарів (алкогольні напої та тютюнові вироби).

Суборендовуваний об'єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акта здавання - приймання (п. 3.5. договору).

Згідно з п. 4 договору сторони погодили його дію до 10.11.2015 року. При цьому сторони обумовили, що якщо жодна зі сторін у термін один місяць до закінчення цього договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується на термін 360 днів.

Відповідно до п.5 договору орендна плата встановлюється щомісячно в розмірі мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості, що встановлена органом місцевого самоврядування. Розрахунки здійснюються шляхом внесення готівки в касу суборендодавця. Розмір орендної плати може бути змінений суборендодавцем у випадку зміни методики розрахунку у відповідності з діючим законодавством, збільшення розміру балансової вартості приміщення у зв'язку з реконструкцією, проведеною за рахунок суборендодавця, збільшення розміру амортизаційних відрахувань у відповідності з діючим законодавством, істотної зміни середнього розміру плати за 1 (один) квадратний метр орендованої площі за даними Головного управління статистики та місцевого органу самоврядування та інших змін, що впливають на розрахунок орендної плати.

Відповідно до п.4.4. договору суборендар має право відмовитися від цього договору, попередивши суборендодавця у місячний термін, при цьому сплачена авансом орендна плата повертається суборендарю в 10-денний термін з дня припинення або розірвання договору.

Згідно з п.9.3 договору дострокове його розірвання за вимогою суборендодавця можливо у випадку якщо суборендар: а) порушує свої зобов'язання передбачені договором; б) за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

08 квітня 2017 року ФОП Степанова Л.М. направила ФОП Степанюку С.П. повідомлення про відмову від договору, у зв'язку із несплатою позивачем орендної плати та його розірвання.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав умов договору щодо внесення орендної плати, а тому звернувся із позовом у даній справі.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не визнавав факту підписання ним договору, у зв'язку з чим судом призначалась судова почеркознавча експертиза, за наслідками проведення якої встановлено дійсність підпису відповідача у договорі суборенди від 12.11.2012 р.

При винесення постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом правові норми містяться у статті 283 ГК України.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року у справі №926/2420/17, залишеним у силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 року відмовлено в позові ФОП Степанюка Сергія Петровича до ФОП Степанової Людмили Миколаївни про визнання договору суборенди нежитлового приміщення недійсним. Зазначеним рішенням встановлено, що спірний договір припинив свою дію 04.11.2016 року, у зв'язку зі спливом терміну на який він був продовженим.

Також, зазначеним рішенням господарського суду у справі №926/2420/17 встановлено, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором оренди, який виконувався сторонами у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Твердження апелянта про те, що умовами договору не встановлено конкретної суми платежу орендної плати та строків її внесення, що унеможливлює встановити чи ним порушено умови договору, колегією суддів оцінюється критично, з огляду на наступне.

Так, згідно з п.5.1. договору сторони погодили, що орендна плата сплачується щомісячно, а її розмір встановлюється на рівні вартості місячної орендної плати одного квадратного метра загальної площі нерухомості, що встановлена органом місцевого самоврядування. Пунктом 5.3. договору передбачено право зміни розміру орендної плати.

Рішеннями виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.12.2008 р.за №997/24 встановлена мінімальна вартість місячної орендної плати одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна для комерційної діяльності в розмірі 13,50 грн., рішенням від 09.12.2014 року №656/21 - в розмірі 16,08 грн., рішенням від 28.12.2016 року № 2836/25 - в розмірі 30,00 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячного якщо інше не встановлено договором.

Отже, у відповідача, як орендаря, не пізніше останнього дня кожного місяця оренди, а саме, 13 числа наступного місяця після місяця оренди, виникало зобов'язання щодо сплати орендних платежів. Враховуючи, що відповідачем такі зобов'язання не виконувались, позовні вимоги про стягнення заборгованості щодо орендної плати є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача10 530,18 грн. за період з 21.04.2014 р. по 04.11.2016 р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення орендної плати за періоди з 2013 року по 20.04.2014 року та з 05.11.2016 року по березень 2017 року, суд першої інстанції відмовив. В цій частині рішення позивачем не оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи, те що договір припинив свою дію 04.11.2016 р., а відповідач не повернув позивачу спірне приміщення, відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про виселення ФОП Степанюка Сергія Петровича з нежитлового приміщення площею 20 квадратних метрів (відділу продовольчих товарів в продовольчому магазині), що знаходиться в торговому залі 8-1, площею 251,40 квадратних метрів в 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі торгівельного комплексу літера "С" за адресою АДРЕСА_1 та належать Степановій Людмилі Миколаївні на праві власності.

Твердження апелянта про те, що позовні вимоги в частині виселення не підлягають до задоволення, оскільки не можливо встановити чи ним порушувались умови договору є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції задоволив позов щодо виселення відповідача з приміщень, з тих підстав, що договір оренди припинив свою дію 04.11.2016 року.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2017 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича б/н від 13.12.2017 року відмовити, рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2017 року залишити без змін.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Бонк Т.С.

суддя Зварич О.В.