КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2018 р. Справа№ 910/17572/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Івасенко І.А. (дов. б/н від 02.01.2018 р.);

від відповідача - Проворна Ю.А., (дов. № 08 від 03.01.18 р.)

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017 р.

у справі № 910/17572/17 (суддя - Ковтун С.О.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Арсенал страхування»

до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 7 065, 41 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 7 065,41 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року у справі №910/17572/17 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з відповідача на користь позивача 7 065,41 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справ належним чином доведено, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем. Розмір страхового відшкодування було визначено на підставі звіту № 44/03/2017 від 20.03.2017 про оцінку вартості (розміру) збитків внаслідок ушкодження колісного транспортного засобу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року скасувати та прийняти нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано інформації, надану відповідно до листа приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", в якому раніше був застрахований автомобіль "Лексус", державний номер НОМЕР_1, останній піддавався відновлювальному ремонту. За таких обставин, на думку апелянта, слід застосувати, відповідно до п.п. "б" п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу складових пошкодженого транспортного засобу у розмірі 0,4678. Також, зазначив, що наявну спірну суму має відшкодовувати особа, яка завдала збитки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/17572/17 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 27.02.2018 р.

В подальшому у судовому засіданні було оголошено перерву.

12.03.2018 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 20.03.2018 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.02.2017 приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал страхування" (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №23/17-Т/М (Договір-1) (а.с.17).

За умовами зазначеного договору, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля "Лексус", державний номер НОМЕР_1.

Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13) Національної поліції України, підтверджено, що 16.03.2017 в м. Миколаїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Лексус", державний номер НОМЕР_1, та автомобіля "Шевроле", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2017 визнано винним, у скоєнні адміністративного правопорушення, водія ОСОБА_5

Майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля "Шевроле", державний номер НОМЕР_2, застраховані приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська пожежно-страхова компанія" за полісом НОМЕР_3 (далі договір-2). Умовами договору-2 передбачено ліміт за шкоду майну у розмірі 100000,00 грн., франшизу - 500 грн. (а.с.53).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, звітом № 44/03/2017 від 20.03.2017 про оцінку вартості (розміру) збитків внаслідок ушкодження колісного транспортного засобу (КТЗ), визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0) становить 25071,88 грн. (в т.ч ПДВ на складові та ЛФМ) (а.с.35).

У відповідності до страхового акту від 27.03.2017 року зазначена подія, була визнана страховим випадком, за яким до виплати підлягає 22 144,00 грн.

Платіжним дорученням № 68226 від 29.03.2017 року позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 22 144,00 грн. (а.с.15).

21.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №9/К (а.с.54) на суму 22 144,00 грн.

Відповідач задовольнив вимогу частково на суму 15078,59 грн. (839 (роботи) + 3939,41 (матеріали) + 20293,47 (запчастини)* (1-04678) коефіцієнт фізичного зносу) - 500 (франшиза) (а.с.58).

У зв'язку з частковою сплатою відповідачем страхового відшкодування позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути залишок суми в розмірі 7 065,41 грн. (22144,00-15078,59).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки після настання страхового випадку страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 22144 грн., згідно платіжного доручення від 29.03.2017 року, то має право на його відшкодування на підставі ст.993 ЦК України та ст.38.2.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в порядку регресу від відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, відповідач як страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до приписів діючого законодавства має обов'язок в межах своєї відповідальності відшкодувати завдану його страхувальником шкоду.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України від 12.07.2001, № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до даного Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

В силу ст. 7 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, у тому числі, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Як видно з матеріалів справи, звітом № 44/03/2017 від 20.03.2017 про оцінку вартості (розміру) збитків внаслідок ушкодження колісного транспортного засобу (КТЗ), визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0) становить 25071,88 грн. (в т.ч ПДВ на складові та ЛФМ) (а.с.35). При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що експерт особисто брав участь в огляді пошкодженого автомобіля.

Страховим актом від 27.03.2017 року зазначена подія, була визнана страховим випадком, за яким до виплати підлягає 22144,00 грн., що сплачені відповідно до платіжного доручення №68226 від 29.03.2017 року позивачем. ( а.с. 15)

Проте, відповідач задовольнив вимогу частково на суму 15078,59 грн. (839 (роботи) + 3939,41 (матеріали) + 20293,47 (запчастини)* (1-04678) коефіцієнт фізичного зносу) - 500 (франшиза) (а.с.58). Посилаючись, на лист АТ СК «АХА Страхування» про те, що автомобіль LEXUS RX 350, державний номерний знак НОМЕР_4, НОМЕР_5 раніше був пошкоджений в ДТП. Так, в вищевказаному листі зазначено, що 01.07.2013 року до АТ «СК «АХА Страхування» надійшло повідомлення про настання події, що сталась з застрахованим автомобілем, в ході розслідування події було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування; 02.07.2013 року було повідомлено про настання події, що сталася із застрахованим автомобілем (пошкодження 6 двері задні праві; крило заднє праве (розрив); тріщина внутрішньої накладки двері; пошкоджено диск заднього правого колеса; пошкоджено холдинг арки задньої правої; подряпина пластику заднього бампера); 24.10.2013 року було повідомлення про ДТП, внаслідок якого пошкоджено : двері задні ліві в центральній частині - зламано внутрішній каркас двері; двері задні ліві пошкоджено текстурну частину нижньої накладки з хромовою вставкою; пошкоджено текстурний пластик холдингу двері задньої лівої. При цьому відповідач зазначив, що сума страхового відшкодування позивачем була зазначена невірно, оскільки не враховано, що автомобіль раніше був у ДТП та повинен застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу.

Проте, колегія суддів вважає вищевказані твердження відповідача необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Лист від 09.11.2017 року за № 12280/12 цв, на який відповідач посилається як на доказ на підтвердження факту участі автомобіля "Лексус", державний номер НОМЕР_1 у ДТП та пошкодження під час попередніх ДТП складових деталей автомобіля, а саме - задніх правих дверей, крила заднього правого, холдинг арки задньої правої, двері задні ліві, не є належним і допустимим доказом в розумінні ст. 73, 74 ГПК України, оскільки не засвідчений належним чином у відповідності до вимог ДСТУ 4163-2003 та не є документальним підтвердженням факту участі автомобіля "Лексус", державний номер НОМЕР_1 у ДТП.

Колегія суддів відзначає, що належними доказами, у даному випадку, факту участі автомобіля "Лексус", державний номер НОМЕР_1 у ДТП була б довідка про дорожньо-транспортну пригоду, а допустимим доказом факту пошкодження складових автомобіля - акт огляду, висновок експерта, акт надання послуг з відновлення пошкоджених складових автомобіля тощо. Також неналежним доказом є Додаток № 1 розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, оскільки аварійний комісар (відповідача) при його складанні, особисто не оглядав автомобіль "Лексус", державний номер НОМЕР_1 та не встановлював наявність ознак відновлювального ремонту.

Відповідно до пп. «б» п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, на які посилається апелянт, зазначено, що однією з підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу є, зокрема, випадок, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Однак, п. 7.40 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ передбачено, що якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Позивач звернувся з позовними вимогами в зв'язку з частковою сплатою відповідачем страхового відшкодування, та просив стягнути залишок суми в розмірі 7 065,41 грн. (22144,00-15078,59).

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 15.04.2015 року Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Враховуючи обстави справи та докази надані представниками сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звітом про оцінку майна визначено розмір збитків внаслідок пошкодження КТЗ №44/03/2017 від 20.03.2017 року, також експертом було вірно визначено коефіцієнт фізичного зносу, який дорівнює 0,00.

У зазначеному звіті про оцінку розміру збитків внаслідок пошкодження КТЗ №44/03/2017 від 20.03.2017 року експертом вказано формули, ринкова вартість, ціна нового КТЗ, а тому згідно формул вираховується коефіцієнт фізичного зносу (ЕЗ), але підстави для нарахування зносу відсутні згідно ч.7.38, 7.39, 7.40 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ.

Так, частинами 7.38, 7.39 та 7.40 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ визначено наступне: Значення (ЕЗ) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу (ЕЗ) застосовується тільки тоді, коли КТЗ підпадає хоча б під одну з підстав для нарахування, тому, експертом було визначено коефіцієнт = 0,00.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин, зокрема стосовно пошкодження при попередніх ДТП та відновлення ремонтом автомобіля «Лексус» д.р.н. ВЕ 0020АР, тому твердження апелянта не можуть бути належними доказами у справі.

Окрім того, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 статті 1187 ЦК України передбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з ст. 38.2.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право регресу у позивача виникло з моменту виплати страхового відшкодування.

Також, необґрунтованими є доводи представника відповідача про те, що наявну спірну суму страхового відшкодування, має відшкодувати особа, яка спричинила збитки, оскільки страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до страхової компанії, в якій була застрахована відповідальність винної в скоєнні ДТП особи.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року у справі № 910/17572/17, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року у справі № 910/17572/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року у справі № 910/17572/17 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/17572/17 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко