ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2703/17

Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Гуляк Г.І.,

при секретарі судового засідання Тодорові А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу №916/2703/17

за позовом Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО";

до відповідачів Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця";

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК"

про стягнення 24475 гривень.

Представники:

Від позивача: Невмита А.В. - за дорученням;

Від відповідача: Яровенко М.Г. - за дорученням;

Від відповідача Чібічьян О.Р. - за дорученням;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської залізниці та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК", в якій просить суд стягнути з відповідача суму збитків від нестачі 9 100 кг вантажу (вугілля) у розмірі 24 475 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незбереження перевізником, ввіреного йому вантажу.

Так, зазначає, що відповідно до умов договору поставки вугільної продукції № 1-1-2015/068 від 01.10.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „ДТЕК ТРЕЙДІНГ» та Приватним підприємством "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО", на його адресу по залізничній накладній №41573064 у вагоні № 66242421 було відправлено вугілля Антрацит марки АО у кількості 67950 кг., вантажовідправником даного вагону, згідно специфікації від 13.07.2017 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК"

Проте, як вказує позивач, фактично, на його адресу у вказаному вагоні прибуло вугілля в об'ємі 63350 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 4600 кг, про що було складено відповідний комерційний акт №420008/54/1 від 30.08.2017р.

Згідно з актом встановлено, що при комісійному огляді вагону з'ясувалось, що над 1, 2 та 3 люками заглиблення довжиною 4000 мм на всю ширину вагона глибиною 700-900 мм., над 5,6 та 7 люками заглиблення довжиною 4000 мм на всю ширину вагона глибиною 700-900 мм в місцях заглиблення маркування відсутнє . В технічному відношенні вагон справний. Двері та люки закриті щільно прилягають до рами вагона. Течі вантажу немає.

За документом значиться тара - 23800 кг, вага нетто - 63350 кг, що менше ваги, вказаної у документі, на 4600 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 500 мм, маркування вапном.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.11.2017 року порушено провадження у справі №916/2703/17 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 27.11.2017 року.

24.11.2017 року за вх.№25036/17 до канцелярії суду від відповідача ТОВ "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, вважає, вказані вимоги безпідставними та необгрунтованими, із залізничної накладної №41573064 слідує, що ТОВ «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК» в якості вантажовідправника передало ОДЕСЬКІЙ ЗАЛІЗНИЦІ 67950 кг антрациту, що встановлено шляхом переваження на вагонних терезах (заводський №ВТВ-1СБзав№254). Поверхня вантажу в вагоні була помаркована вапном.

Крім того представник відповідача звернув увагу суду на те, що укомерційному акті №420008/54 від 20.08.2017 року зазначається про пошкодження маркування на поверхні вантажу в місцях заглиблення, що є ознаками втрати вантажу, звідси відсутня відповідальність вантажовідправника, оскільки згідно ст. 111 Статут залізниць України Відправник несе відповідальність за недостачу, якщо вагон завантажується засобами Відправника і при цьому вантаж прибув без ознак втрати, псування або пошкодження під час перевезення.

Також в зазначеному комерційному акті вказується, що «на момент прибуття, перевірки та зважування течі вантажу не було», що підтверджує дотримання вантажовідправником вимог ч. III ст. 27, ст. 31 Статуту та пункту 5 і 6 Правил перевезення вантажів щодо забезпечення збереження вантажу під час транспортування.

А отже на думку представника відповідача, як відправник вантажу, вчинив всі необхідні дії для належної передачі вантажу залізниці для наступного доставлення останньою вантажу отримувачу, з чим погоджується і Позивач, оскільки не наводить в позовній заяві жодних обставин порушень зі сторони Відправника.

27.11.2017 року представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до суду із клопотанням про заміну сторони у справі в порядку процесуального правонаступництва внаслідок реорганізації, за вх.№2-6202/17, яке судом розглянуто та задоволено ухвалою суду від 27.11.2017 року здійснено заміну відповідача Державне підприємство «Одеська залізниця» на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця» в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

11.12.2017 року позивач надав уточнення до позовної заяви «позовна заява про стягнення 24475 гривень», яка судом залучена до матеріалів справи та прийнята до розгляду.

11.12.2017 року відповідач Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця» в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за вх.№26478/17 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач звертає увагу суду на той факт, що при здійснені розрахунку суми позову позивачем не було враховано природної втрати вантажу у розмірі 1%, відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, але просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того представник відповідача надав клопотання в порядку ст. 69 ГПК України та ухвалою суду вказане клопотання задоволено, строк розгляду справи було продовжено до 24 січня 2018 року та розгляд справи було призначено на 15 січня 2018 року, але оскільки суддя Гуляк 15.01.2018 року перебувала на лікарняному розгляд справи не відбувся.

15.01.2018 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути вартість нестачі вантажу у сумі 24 475 гривень з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця» в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", вказану заяву прийнято до розгляду.

Наразі 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи № 916/2703/17, господарський суд дійшов висновку, що дану справу за позовом Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця ідентифікаційний код 40075815 в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" про стягнення 24475 грн, слід розглядати за правилами загального позовного провадження та ухвалою суду від 16.01.2018 року було призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26 лютого 2018 року.

Розгляд справи по суті було відкладено у зв'язку з нез'явленням представників позивача у судове засідання та призначено на 26.03.2018 року.

У судовому засіданні 26.03.2018р. представник позивача під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в свою чергу проти задоволення позову заперечував, просив суд при прийнятті рішення у справі врахувати поданий ним відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході судового розгляду справи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК" по залізничній накладній №41573064 зі станції відправлення Миколаїв-Вантажний на адресу Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" на станцію призначення „Новомиргород" у вагоні № 66242421 було відправлено вугілля Антрацит марки АО (25-70мм) у кількості 67950 кг.

У залізничній накладній (гр.7) відправником зазначено, що вантаж маркований вапновим розчином, (гр.26) зважувався на вагонних вагах заводський №ВТВ-1СБзав №254 відправникои, навантаження нижче бортів.

Як встановлено судом, при надходженні вагону №66242421 на станцію ім. Тараса Шевченко Одеської залізниці було виявлено різницю ваги вантажу проти документів в сторону зменшення на 4600 кг вугілля, про що було складено відповідний комерційний акт № 420008/54/1 від 30.08.2017 року.

Згідно вказаного акту при комісійному огляді вагону виявилось: вага брутто 87150кг, тара за документом 23800кг, вага нетто - 63350 кг, що менше ваги, вказаної в документі, на 4600 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 500 мм., маркування вапном. Над 1, 2 та 3 люками заглиблення довжиною 4000 мм на всю ширину вагона глибиною 700-900 мм., над 5,6 та 7 люками заглиблення довжиною 4000 мм на всю ширину вагона глибиною 700-900 мм в місцях заглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Двері та люки закриті щільно прилягають до рами вагона. Течі вантажу немає

При повторному зважуванні вантажу вага підтвердилась. Вантаж, якого бракує, в вагоні вміститися зміг би.

Вказане і призвело до звернення Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з перевізника вартості втраченого під час перевезення вугілля Антрацит марки АО (25-70мм) у розмірі 4600 кг на суму 24475 гривень.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Наявна в матеріалах справи залізнична накладна №41573064 свідчить про встановлення між сторонами договірних правовідносин з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 924 Цивільного кодексу України, яка цілком кореспондується з нормами статті 113 Статуту залізниць України, визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

При цьому відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниця повинна забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Виходячи з наведених положень, підставою для покладення на залізницю відповідальності у вигляді відшкодування вартості прийнятого до перевезення вантажу є саме втрата вантажу з вини залізниці.

Згідно із ст. 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

Як вбачається з матеріалів справи, завантаження вагону № 66242421 проводилося засобами і силами відправника вантажу - ТОВ „ ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК", яким було самостійно визначено вагу вантажу перед відправленням вагону.

При цьому, згідно до ч.3 ст.308 ГК України, вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення.

Крім того, відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні у випадку, якщо завантаження здійснюється засобами відправника, визначається саме останнім.

Відповідно до ст. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

При цьому, відповідно до п. 6.6.6 "Інструкції по підготовці вантажних вагонів до перевезень" від 07.05.2002р., особливу увагу слід звертати на дотримання установлених розмірів конструктивних зазорів площини прилягання кришок люків до балок вагона, щоб запобігти просипанню вантажів дрібних фракцій. Кришки люків повинні закриватись щільно. Місцеві зазори між кришкою люка і площиною її прилягання допускаються не більше 5 мм.

Згідно зі ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, згідно ч.1 п.110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При цьому як встановлено судом, зокрема, зі змісту відзиву на позов, залізницею, фактично, не заперечується вина щодо незбереження нею спірного вантажу при здійсненні перевезення.

Фактично, спір виник при визначенні реального розміру нестачі вугілля у вагоні №66242421. Так, на думку, позивача, таким розміром є сума 24475 гривень.

Як встановлено судом, при розрахунку суми збитків позивачем не застосовано п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, згідно якого при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної у перевізних документах.

Суд вважає, що збитки повинні бути розраховані, виходячи з недостачі вантажу саме у розмірі 4600 кг. Розмір збитків від нестачі 4600кг. - (67950 кг.*1%) - 679,5 кг. = 3920,5 кг. вугілля у вагоні №66242421, вартість однієї тони вугілля згідно умов договору складає 5500 гривень х 9,9205т. = становить 21 562,75 грн..

Згідно до ст.114 Статуту Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 28 вищевказаних Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При цьому відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

З урахуванням вказаного, суд погоджується з позицією відповідача стосовно необхідності при визначенні реальної нестачі вантажу застосовування 1% маси нетто вантажу, оскільки відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, а саме природна втрата, у зв'язку із чим вірним розміром вартості його нестачі є сума 21562,75 грн. (67950 кг. Х 1% = 679,5 кг.) нестача складає 4600-679,5 = 3920,5 гривень, звідси 5 500 грн./вартість однієї тони/ х 3,9205 т. /кількість нестачі вантажу/ = 21562,75 гривень.

Враховуючи викладене, позов Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. відповідно до ст.129 ГПК України підлягають відшкодуванню за його рахунок.

Керуючись ст.ст.129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ Вул.. Тверська,5, ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" ПАТ „Укрзалізниця" (65012 м.Одеса вул. Пантелеймонівська,19, ) на користь Приватного підприємства "НОВОМИРГОРОДПАЛИВО" (26000 Кіровоградська область Новомиргородський район, с. Констянтинівка, вул.. Садова,49) вартість вантажу в сумі 21562 ( двадцять одна тисяча п'ятсот шістдесят дві) гривни 75 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 квітня 2018 р.

Суддя Г.І. Гуляк