КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2018 р. Справа№ 910/22281/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

представники сторін не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський

коксохімічний завод"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 14.12.2017

у справі №910/22281/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний

завод"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

2) Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" -

Металургійний завод"

про стягнення 7 218,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17 позов було повернуто без розгляду на підставі п.п.2, 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17 та направити справу для розгляду по суті до місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 36, 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), що призвело до безпідставного повернення позовної заяви без розгляду. Окрім того, позивач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- позивач додав до позову копії описів вкладення до цінного листа відправки на відомі позивачеві юридичні адреси відповідачів та копії квитанцій до цінних листів №940/40, №940/41 від 28.11.2017, засвідчені належним чином відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017). Поштові квитанції були заповнені вручну, оскільки місто Авдіївка знаходиться у зоні бойових дій, тому трапляються постійні перебої електричної напруги. 28.11.2017 у місті не було світла, працівникам зв'язку довелося вручну заповняти квитанції для відправки позову відповідачам;

- позивач не згоден з твердженням місцевого господарського суду про неможливість встановлення фактичної дати направлення позовної заяви відповідачам. Дата відправки - 28.11.2017 не чітко, але проглядається на копіях описів, крім того сама позовна заява зареєстрована тією ж самою датою;

- поштовий індекс відповідача-2 вказаний у позовній заяві, а остання була відправлена на юридичну адресу відповідача-2: вул. Торгова, 106А, м. Покровськ, Донецька область, 85310. Перші три цифри, це код міста, а інші - номер поштового відділення. Таким чином, код міста був вірно вказаний позивачем, а номер поштового відправлення ніякого суттєвого значення для доставки цінного листа адресату не має;

- позивачем при поданні позову були надані суду належні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви, а у випадку сумніву в достовірності наданих доказів відправки, суд вправі був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовної заяви;

- оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. Позивач не отримував вимоги суду про надання оригіналу опису. Крім того, підтвердження факту надіслання стороні по справі копії позовної заяви та доданих документів формально не є обставинами справи, оскільки судова справа виникає тільки з моменту прийняття судом матеріалів позовного провадження до розгляду, а оскільки судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, то відповідно ніякої справи на розгляді суду не було.

В ч.13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.3 ст. 270, ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як уже зазначалося вище, в даному випадку предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення без розгляду позовної заяви позивачеві, яка вказана в п.6 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, де наведено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Відтак, названа апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018 для розгляду апеляційної скарги позивача було сформовано колегію Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу позивача було залишено без руху та роз'яснено апелянту право усунути недоліки у встановлений в названій ухвалі суду строк.

26.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, виявлених при зверненні з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17. Учасникам провадження роз'яснено про те, що розгляд вищезгаданої апеляційної скарги здійснюватиметься у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачам строк для подання до суду апеляційної інстанції відзивів на апеляційну скаргу.

Однак у встановлений судом строк жодних додаткових пояснень чи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства "Донецксталь" - Металургійний завод" (далі - відповідач-2) про стягнення з відповідача-1 збитків у вигляді нестачі вугілля у загальній сумі 7 218,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17 вказану позовну заяву було повернуто без розгляду на підставі п.п.2, 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017). В своїй ухвалі місцевий господарський суд зазначив про те, що до позову надано описи вкладення в цінний лист, але на відбитках календарного штемпеля непридатна для читання дата відправки поштової кореспонденції відповідачам, у зв'язку з чим неможливо встановити фактичну дату направлення позовної заяви з доданими до неї документами. Дата відправки відсутня і на квитанціях, доданих до таких описів. Також суд зазначив про те, що позивач вказав найменування відповідача-2 як ПАТ "Донецксталь" - Металургійний завод" і адресу останнього: 85310, м. Покровськ, Донецька область, вул. Торгова, 106А. Однак, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30939178 - Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод" є: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, б. 106А. Крім того, найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30939178 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - Металургійний завод".

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду позивачу, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає як вимогам чинного законодавства, так і наданим до справи матеріалам, виходячи з наступного.

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду).

Недодержання вимог статей 54 і 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду).

В ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду) викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Згідно з положеннями ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом №11/04/103 від 28.11.2017 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815) та Приватного акціонерного товариства "Донецксталь" - Металургійний завод" (ідентифікаційний код 30939178). При цьому, в позові вказано наступну адресу Приватного акціонерного товариства "Донецксталь" - Металургійний завод": 85310, м. Покровськ, Донецька область, вул. Торгова, 106А.

Проте, згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30939178 - Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод" є: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, б. 106А. При цьому найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30939178 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, як Приватне акціонерне товаристве "Донецьксталь" - Металургійний завод".

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ним було вірно вказано код міста, а номер поштового відправлення ніякого суттєвого значення для доставки цінного листа адресату не має, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки в даному випадку позивачем не було вказано найменування та поштову адресу відповідача-2, які б відповідали відомостям, зазначеним у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, в даному випадку достовірними відомостями щодо повного найменування відповідача-2 та його поштової адреси за його ідентифікаційним кодом є саме ті, що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а не ті, що вказані позивачем.

До того ж, в п.2 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду) чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

З наведеного випливає, що місцевим господарським судом було правомірно застосовано п.2 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду).

Відповідно до ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду) позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (п.2 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду).

Як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд, в наданих позивачем описах вкладення в цінний лист проставлено відбиток календарного штемпеля відділення поштового зв'язку, з якого неможливо встановити фактичну дату направлення позовної заяви з доданими до неї документами. Квитанції про здійснення поштового відправлення не містять дату відправки кореспонденції.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про те, що дата відправки (28.11.2017) не чітко, але проглядається на копіях описів, крім того сама позовна заява зареєстрована тією ж самою датою.

Однак на описах вкладення у цінний лист, доданих до позову, неможливо встановити дату, оскільки перша цифра у даті не проглядається.

Колегією суддів враховано посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що поштові квитанції були заповнені вручну, оскільки місто Авдіївка знаходиться у зоні бойових дій, тому трапляються постійні перебої електричної напруги. 28.11.2017 у місті не було світла, працівникам зв'язку довелося вручну заповнювати квитанції для відправки позову відповідачам. Водночас, з опису вкладення в цінний лист на ім'я "ПАТ "Донецксталь - металургійний завод" вбачається, що позовну заяву з доданими до неї документами направлено на адресу: вул. Торгова, 106 А, м. Покровськ, Донецька область. Поштовий індекс з такого опису вкладення не вбачається, оскільки його перекриває ксерокопія квитанції. Окрім того, як уже зазначалося вище, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказано інші відомості щодо найменування та адреси юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30939178 - Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод" є: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, б. 106А.

Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом в тому, що вищевказані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду) передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів. До того ж, обов'язок надіслання позовної заяви з доданими до неї документами має на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що позивачем при поданні позову були надані суду належні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви, а у випадку сумніву в достовірності наданих доказів відправки, суд вправі був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовної заяви. На переконання позивача, оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. Натомість позивач не отримував вимоги суду про надання оригіналу опису. Крім того, підтвердження факту надіслання стороні по справі копії позовної заяви та доданих документів формально не є обставинами справи, оскільки судова справа виникає тільки з моменту прийняття судом матеріалів позовного провадження до розгляду, а оскільки судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, то відповідно ніякої справи на розгляді суду не було.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату подання позову та винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

В ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Тобто, право на судовий захист, передбачений в Конституції України, не позбавляє позивача необхідності дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату подання позову та повернення останнього оскаржуваною позивачем ухвалою суду) щодо встановленого порядку подання позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів надіслання позову відповідачу-2.

Наслідки вказаного порушення передбачені в п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату подання позову та винесення оскаржуваної позивачем ухвали суду), згідно з яким суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Окрім того, повернення позовної заяви не позбавляє позивача можливості та права повторно звернутися до місцевого господарського суду після усунення виявлених судом недоліків у загальному порядку.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладається на позивача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 86, 129, 252, 269-271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22281/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22281/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк