ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 11/65

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Приватне підприємство "Мерида",

боржник - Приватне підприємство "Автомир",

ліквідатор - арбітражний керуючий Бершадський Сергій Миколайович, особисто,

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Фінанси та Кредит"

представник - Рябовол С.В. (довіреність №3-243000/111 від 02.01.2018)

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "Автомир" в особі ліквідатора Бершадського Сергія Миколайовича

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 02.10.2017

у складі колегії суддів: Білецька Л.М. (головуючий), Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

за заявою Приватного підприємства "Мерида"

про банкрутство Приватного підприємства "Автомир"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 12.02.2018 справа №11/65 Господарського суду Кіровоградської області надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.

2. 22.02.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 12.02.2018, справа №11/65 прийнята до провадження у Верховному Суді в складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., відкрито касаційне провадження та призначено її розгляд в судовому засіданні на 20.03.2018.

3. Судове засідання Верховного Суду 20.03.2018 проводилося в режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області.

4. Учасники справи відзиву на касаційну скаргу не подали.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування статей 88, 101 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991, до набрання чинності Законом України №2147-VІІI від 03.10.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування ухвали апеляційного суду

6. Провадження у справі №11/65 про банкрутство Приватного підприємства "Автомир" (далі - ПП "Автомир", боржник), порушене ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2010 за заявою Приватного підприємства "Мерида", здійснюється на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою суду першої інстанції від 22.01.2015 про визнання боржника банкрутом.

7. Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 19.09.2016 надано згоду на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог заставних кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

8. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у складі колегії суддів: Білецька Л.М. (головуючий), Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є. за апеляційною скаргою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" скасовано ухвалу суду першої інстанції від 19.09.2016 за результатами її розгляду в частині надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та відмовлено у наданні згоди на продаж заставного майна, обтяженого ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договорами застави від 27.12.2006, від 17.08.2006 та від 09.06.2006.

8.1. Апеляційний суд виходив з того, що приймаючи рішення про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", суд першої інстанції не з'ясував обставин щодо наявності у боржника спірного майна та його фактичного стану.

9. 21.08.2017 ліквідатором ПП "Автомир" Бершадським С.М. подано до суду апеляційної інстанції заяву про прийняття додаткового рішення до постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2016. Заявник доводить, що скасовуючи в повному обсязі ухвалу місцевого господарського суду від 19.06.2016 про надання згоди на продаж майна банкрута, обтяженого заставою кількох кредиторів, апеляційний суд прийняв рішення про відмову у наданні згоди на продаж майна банкрута, що забезпечує вимоги лише ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Зазначене, на думку заявника, є підставою для прийняття додаткового рішення до постанови апеляційного суду за результатами розгляду апеляційним судом у засіданні 15.11.2016 вимог ліквідатора про надання згоди на продаж майна банкрута, обтяженого заставою інших кредиторів - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

10. 02.10.2017 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду ускладі колегії суддів: Білецька Л.М. (головуючий), Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є. відмовлено ліквідатору ПП "Автомир" Бершадському С.М. у задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення.

10.1. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в засіданні апеляційного суду 15.11.2016 ухвала місцевого господарського суду від 19.09.2016 переглядалася лише в частині надання згоди на продаж майна ПП "Автомир", що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Ухвала суду першої інстанції від 19.09.2016 в частині надання згоди на продаж майна банкрута, що забезпечує вимоги інших кредиторів - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", не була предметом апеляційного перегляду, про що зазначено в описовій частині постанови апеляційного суду від 15.11.2016.

10.2. Апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги ліквідатора банкрута про прийняття додаткового рішення до постанови апеляційного суду від 15.11.2016 за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції від 19.09.2016 в частині, яка не оскаржувалася за апеляційною скаргою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та не була предметом апеляційного перегляду 15.11.2016, не відповідають вимогам статті 88 ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо підстав для прийняття додаткового рішення у справі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ліквідатора банкрута)

11. Скаржник доводив, що апеляційним судом порушено вимоги статей 88, 101 ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо меж перегляду справи апеляційним судом та порядку прийняття господарським судом додаткового рішення у справі.

12. Скаржник доводив, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо правомірності вимог ліквідатора в частині надання згоди на реалізацію майна, щодо інших заставодержателів, а зокрема, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", за наслідками скасування в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду від 19.09.2016 про надання згоди на продаж заставного майна банкрута в повному обсязі.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

13. Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991

Частина 1 статті 88 - господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення (пункт 1).

Частини 1, 2 статті 101 - у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

14. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про порушення апеляційним судом положень статей 88, 101 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991 при прийнятті оскаржуваної в касаційному порядку ухвали про відмову у прийнятті додаткового рішення у справі за заявою ліквідатора банкрута.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків апеляційного суду

15. За приписами статті 88 ГПК України в редакції до 15.12.2017 вбачається, що за заявою сторони суд вправі прийняти додаткове рішення (ухвалу, постанову) щодо вимоги, яку розглянуто в засіданні господарського суду, однак, не прийнято рішення за результатами її розгляду.

При цьому, прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, визначених статтею 88 ГПК України, тому, якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє у задоволенні заяви.

Отже, прийняття додаткового судового рішення спрямоване на виправлення неповноти основного судового рішення, зокрема, висновків суду щодо вимог учасників справи, які були предметом розгляду судом, однак, не відображені у змісті судового рішення. Відтак, вимога про прийняття додаткового судового рішення не може бути спрямована на вирішення судом питань, які не були предметом розгляду в судовому засіданні при прийнятті основного рішення, так як інше мало б наслідком порушення принципу правової визначеності судового рішення, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

16. Як вбачається із змісту постанови апеляційного суду від 15.11.2016, про прийняття додаткового рішення до якої ліквідатором банкрута подано заяву, предметом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції від 19.06.2016 в частині надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". При цьому, в описовій частині постанови від 15.11.2016 судом апеляційної інстанції визначено межі апеляційного перегляду зазначеної ухвали місцевого господарського суду відповідно до вимог апеляційної скарги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про її оскарження лише в частині надання згоди на продаж майна банкрута, обтяженого заставою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 19.09.2016 в оскаржуваній частині апеляційним судом прийнято рішення (постанову від 15.11.2016) про її скасування та відмову у наданні згоди на продаж заставного майна за договорами застави від 27.12.2006, від 17.08.2006 та від 09.06.2006, заставодержателем за якими є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Отже, ухвала суду першої інстанції від 19.09.2016 про надання згоди на продаж заставного майна банкрута, що забезпечує, поряд з вимогами ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", вимоги інших кредиторів банкрута - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", переглядалася в апеляційному порядку лише в частині надання згоди на продаж майна банкрута, обтяженого ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", з прийняттям апеляційним судом постанови від 15.11.2016 про її скасування в оскаржуваній частині, що узгоджується з вимогами статей 82, 84 ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо порядку прийняття судового рішення та його змісту.

17. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції за змістом ухвали від 02.10.2017 про відмову у прийнятті додаткового рішення до постанови апеляційного суду від 15.11.2016 в частині вирішення питання щодо правомірності надання згоди на продаж майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", та зазначає, що ліквідатором банкрута порушено питання про прийняття апеляційним судом додаткового рішення щодо питань, які не були предметом розгляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 15.11.2016, з огляду на визначені в мотивувальній частині постанови межі перегляду апеляційним судом ухвали від 19.09.2016 (лише в частині вимог апеляційної скарги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про її скасування про надання згоди на продаж майна банкрута, обтяженого заставою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит").

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

18. Суд відхиляє доводи ліквідатора банкрута відповідно до пунктів 11-12 мотивувальної частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 15-17 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. На підставі викладеного Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ліквідатора банкрута та залишення без змін оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 02.10.2017 про відмову у прийняття додаткового рішення як такої, що прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права.

В. Судові витрати

20. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги ліквідатора банкрута та залишає без змін оскаржуване судове рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Автомир" в особі ліквідатора Бершадського Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 у справі №11/65 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков