КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. Справа№ 910/19084/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Алданової С.О.

Мальченко А.О.

при секретарі Вінницькій Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" (перейменоване на ДП "Профітрейд") та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.)

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 (повне рішення складено 04.12.2015)

у справі № 910/19084/14 (головуючий суддя Нечай О.В.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" м.Київ, Україна

до відповідачів: Дочірнього підприємства "Профітрейд" м. Київ, Україна (відповідач 1) та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) м.Амстердам, Нідерланди (відповідач 2)

про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1-0034/13/11-KLI від 26.04.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" (далі - відповідач 1) та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) (далі відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1-0034/13/11-KLI від 26.04.2013 в розмірі 2 621 496,38 доларів США, у тому числі: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 2 403 750,00 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 23436,56 доларів США та пеня за простроченим кредитом і процентами - 194309,82 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 (повне рішення складено 04.12.2015) у справі № 910/19084/14 припинено провадження у справі в частині солідарного стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 23 436 доларів США 56 центів, що в гривневому еквіваленті складає 313 239,80 грн. В іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 2 403 750 доларів США 00 центів, що в гривневому еквіваленті складає 32 127 161 грн. 98 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" судові витрати в розмірі 12 827 грн 12 коп. Стягнуто з Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" судові витрати в розмірі 12 827 грн 12 коп. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 33 831 грн 59 коп. Стягнутj з Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 33 831 грн 59 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Дочірнє підприємство "Мілкіленд-Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/19084/14 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано, що позивачем порушено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки (справа №911/3215/15), що є стягненням в подвійному розмірі.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням Компанія "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/19084/14 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач та відповідач 1, без погодження з відповідачем 2, внесли зміни до кредитного договору, якими виключили обов'язок відповідача 1 підтримувати прибуткову діяльність, що збільшило обсяг відповідальності відповідача 2, як поручителя, а тому договір поруки є припиненим.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Агрикової О.В., Шевченка Е.О.) прийняті апеляційні скарги до розгляду, призначено розгляд справи на 20.06.2016 року, та вирішено звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центрального органу іноземної держави (Королівства Нідерландів).

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016, у зв'язку із виходом судді Синиці О.Ф. з лікарняного та судді Ткаченка Б.О. з відпустки, раніше визначених у складі колегії суддів відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі №910/19084/14 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу №910/19084/14 до провадження, об'єднано у одне провадження розгляд апеляційних скарг Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.), призначено розгляд справи на 22.06.2016, та вирішено звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центрального органу іноземної держави (Королівства Нідерландів) для вручення ухвали відповідачу 2.

18.02.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про отримання судового доручення щодо вручення документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

18.04.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про отримання судового доручення щодо вручення документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

26.04.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про виконання судового доручення від 23.12.2015 та вручення 05.04.2016 документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

21.06.2016 від відповідача 1 - Дочірнього підприємства "Мілкіленд - Україна" надійшли клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із перебуванням на лікарняному працівника, який відповідальний за супроводження справи, неможливістю забезпечити явку іншого представника, а також, у зв'язку із необхідністю належного повідомлення відповідача 2, призначити розгляд справи на строк, який становить щонайменше шість місяців.

21.06.2016 від відповідача 1 - Дочірнього підприємства "Мілкіленд - Україна" надійшло клопотання про врахування судом Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року (Гаага).

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.06.2016 р., у зв'язку із перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі №910/19084/14 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мальченко А.О., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу №910/19084/14 до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 розгляд справи відкладено на 26.12.2016 у зв'язку із зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центрального органу іноземної держави (Королівства Нідерландів).

14.07.2016 від позивача надійшов нотаріально посвідчений переклад ухвали суду від 22.06.2016 на нідерландську мову.

18.07.2016 до Центрального органу Королівства Нідерландів направлено судове доручення щодо вручення ухвали суду від 22.06.2016 компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

27.07.2016 від позивача надійшла заява про стягнення з відповідачів судових витрат, пов'язаних із перекладом судових документів на нідерландську мову та їх нотаріальним засвідченням.

11.08.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про отримання судового доручення щодо вручення судових документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

27.09.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про виконання судового доручення щодо вручення ухвали суду від 18.02.2016 компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) (вручено 01.09.2016).

31.10.2016 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про виконання судового доручення щодо вручення ухвали суду від 22.06.2016 компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) (вручено 30.09.2016).

14.12.2016 від відповідача 1 надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи для встановлення розміру заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.12.2016 р., у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/19084/14 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Алданової С.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу №910/19084/14 до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 910/19084/14 задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" про призначення судової економічної експертизи. Призначено у даній справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Також вказаною ухвалою зупинено апеляційне провадження у справі № 910/19084/14 до отримання висновку експерта.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" задоволено. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 910/19084/14 скасовано. Справу № 910/19084/14 передано на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 розгляд справи призначено на 19.03.2018, та вирішено звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центрального органу іноземної держави (Королівства Нідерландів) для вручення ухвали відповідачу 2.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень зазначена ухвала суду вручена відповідачу 1 - 18.09.2017 та позивачу - 19.09.2017.

06.11.2017 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про отримання судового доручення щодо вручення документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

02.01.2018 від Центрального органу Королівства Нідерландів надійшло повідомлення про виконання судового доручення від 19.09.2017 та вручення 06.11.2017 судових документів компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.).

16.03.2018 від Дочірнього підприємства "Профітрейд" надійшло клопотання про зміну найменування відповідача 1, у якому зазначено, що 10.08.2017 була здійснена державна реєстрація зміни найменування Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" на Дочірнє підприємство "Профітрейд", а 05.09.2017 була здійснена державна реєстрація зміни місцезнаходження підприємства на "02095, м. Київ, вулиця Княжий Затон, буд.2/30". До клопотання додані; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія Статуту ДП "Профітрейд".

У пункті 1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 роз'яснено, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Також 16.03.2018 від Дочірнього підприємства "Профітрейд" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, у якому зазначено, що 24.10.2017 позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "Ассетс Центр". До клопотання додані копії повідомлень про відступлення права вимоги.

Представники сторін у судове засідання 19.03.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), який набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційні скарги, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.04.2013 між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Банк Форум", як кредитором, та відповідачем 1 - Дочірнім підприємством "Мілкіленд-Україна" (як перейменоване на ДП "Профітрейд"), як позичальником, було укладено Кредитний договір № 1-0034/13/11-KLI (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор, на умовах, визначених цим Договором, відкриває відновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає позичальнику кредитні кошти (далі - кредит) окремими частинами, надалі - "вибірки", на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим Договором (п. 1.2) граничної суми коштів (далі - кредитний ліміт), а позичальник зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору кредитування позичальника за цим Договором здійснюється протягом 23 місяців від дати його укладення, до 31.03.2015, що є максимально можливим кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом. При цьому позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за усіма вибірками згідно з графіком, встановленим п.п. 1.2 цього Договору, але в будь-якому випадку, для вибірок, що надані протягом перших 12 місяців кредитування - не пізніше кінцевого терміну 31.03.2014 включно.

Пунктом 3.1 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти у валюті відповідної вибірки, що нараховується на суму фактичної заборгованості позичальника за кредитом за фактичний строк існування заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п. 2.3 цього Договору. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості за кредитом, використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього Договору, та приймається рік, що складається з умовно 360 днів у відповідному році - для вибірок в доларах США.

Згідно з п. 3.2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі 11,5 % річних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Кредитного договору позивач надав відповідачу 1 кредитні кошти в сумі 5000000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № від 30.04.2013 та меморіальним ордером № від 15.05.2013, а також випискою з особового рахунку відповідача 1.

Крім цього, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 26.04.2013 між позивачем та відповідачем 2 - Компанією "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) як, поручителем, було укладено Договір поруки № 1-0163/13/11-P (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне та своєчасне виконання Дочірнім підприємством "Мілкіленд-Україна" у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором № 1-0034/13/11-KLI від 26.04.2013, а саме повернення суми кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. У разі порушення боржником забезпечених порукою згідно з Договором зобов'язань за Кредитним договором поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а кредитор, відповідно, має право звернутись з вимогою про повне або часткове виконання будь-якого із забезпечених порукою зобов'язань як до боржника та поручителя разом, так і до будь-якого з них окремо.

В порушення умов Кредитного договору відповідач 1 у встановлений строк, тобто до 31 березня 2014 року, не повернув позивачу отриманий кредит в повному обсязі, у зв'язку із чим позивач 19.04.2014 направив відповідачу 1 вимогу №1184/3.2 від 19.04.2014, в якій вимагав у відповідача 1 негайно в день отримання цієї вимоги погасити заборгованість за кредитом та нарахованими процентами в сумі 2 511 180,55 доларів.

Вимога отримана відповідачем 1 22.04.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак вказана вимога позивача була залишена відповідачем 1 без відповіді та задоволення.

13.06.2014 позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою про виконання зобов'язання вих. № 3223/3.1 від 13.06.2015 та сплату заборгованості, однак зазначена вимога була залишена відповідачем 2 без відповіді та виконання.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за Кредитним договором, розмір якої станом на 22.04.2014 становив 2621496,38 доларів США, у тому числі: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 2 403 750,00 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 23436,56 доларів США та пеня за простроченим кредитом і процентами - 194309,82 доларів США.

В процесі вирішення справи у суді першої інстанції відповідач 1 сплатив заборгованість за нарахованими процентами - 23436,56 доларів США, що підтверджується клопотанням позивача та банківською випискою по особовому рахунку відповідача 1.

За наслідками розгляду спору місцевий господарський суд дійшов висновків, що провадження у справі в частині стягнення 23436,56 доларів США процентів підлягає припиненню за відсутності предмету спору; позовні вимоги про стягнення 2 403 750,00 доларів США основного боргу є доведеними, обґрунтованими і підлягають до задоволення; щодо нарахування пені в розмірі 194309,82 доларів США, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки нарахування пені у іноземній валюті суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі Кредитного договору №1-0034/13/11-KLI від 26.04.2013 (із подальшими змінами) та Договору поруки №1-0163/13/11-P від 26.04.2013.

Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з наявних у матеріалах справи банківських виписок по особовому рахунку позичальника вбачається, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу 1 кредит у належному розмірі.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, місцевий дійшов вірного висновку про те, що додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку позичальника є первинними документами, а відповідно, і належними та допустимими доказами.

Так, з наданих позивачем банківських виписок вбачається, що на час подання позову у позичальника обліковувалась перед банком заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 2 403 750,00 доларів США та заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 23 436,56 доларів США.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 1.2.2 Кредитного договору встановлено, що датою погашення заборгованості за кредитом є 31.03.2014.

Доказами, що наявні у матеріалах справи, підтверджується порушення відповідачем 1, як позичальником, зобов'язань за Кредитним договором в частині своєчасного повернення суми кредиту.

Отже, враховуючи наведені положення ст.ст. 530, 1050 ЦК України та умови Кредитного договору, строк виконання відповідачем 1 грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав.

Відповідачем 1 не було спростовано доводів позивача щодо існування заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом у вказаних розмірах.

Проте, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем 1 було сплачено заборгованість з відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 23 436,56 доларів США, а тому суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі в цій частині вимог на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Як зазначалось вище, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 26.04.2013 між позивачем та відповідачем 2 було укладено Договір поруки.

Відповідно до умов Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне та своєчасне виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором, а саме повернення суми кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. У разі порушення боржником забезпечених порукою згідно з Договором зобов'язань за Кредитним договором поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а кредитор, відповідно, має право звернутись з вимогою про повне або часткове виконання будь-якого із забезпечених порукою зобов'язань як до боржника та поручителя разом, так і до будь-якого з них окремо.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою про виконання зобов'язання вих. № 3223/3.1 від 13.06.2014, проте зазначена вимога була залишена відповідачем 2 без виконання.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 2403750,00 доларів США, що еквівалентно 32 127 161,98 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи відповідача 1 про те, що позивачем порушено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки (справа №911/3215/15), що є стягненням в подвійному розмірі, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості відповідача 1 за рахунок інших осіб (поручителів, заставодавців, іпотекодавців тощо).

Доводи відповідача 2 про те, що порука є припиненою внаслідок зміни умов Кредитного договору щодо виключення обов'язку відповідача 1 підтримувати прибуткову діяльність, також відхиляються колегією суддів, оскільки вказані зміни умов Кредитного договору не збільшують обсяг відповідальності поручителя.

Крім основної суми заборгованості, позивач також просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь пеню в розмірі 194 309,82 доларів США центи, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.08.2014 еквівалентно 2 597 035,07 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 Кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну сплату процентів та/або комісій за цим Договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягають сплаті відповідно до цього Договору.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 3-29гс15.

Отже, оскільки пеня позивачем нараховується на заборгованість за Кредитним договором, тобто за внутрішньою угодою між резидентами, та враховуючи, що позивачем при нарахуванні пені в доларах США вищезазначені норми законодавства не враховано, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів пені в розмірі 194 309,82 доларів США.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржниками у апеляційних скаргах, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Щодо посилань відповідача 1 на те, що 24.10.2017 позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" відступило право вимоги за Кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "Ассетс Центр", то матеріали справи не мітять відповідного договору відступлення права вимоги, отже неможливо встановити обсяг переданих прав. При цьому, сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо заміни сторони в процесі виконання судового рішення.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі №910/19084/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 10816 грн. (по 5408,00 грн. з кожного), пов'язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме: 9216,00 грн. витрат на переклад ухвал суду та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду від 26.12.2016. Понесення позивачем зазначених витрат підтверджується платіжними дорученнями: №31759 від 12.07.2016 на суму 6768,00 грн., №21535 від 13.01.2017 на суму 1600,00 грн. та №5999 від 02.03.2017 на суму 2448,00 грн.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" (перейменоване на ДП "Профітрейд") та Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/19084/14 - без змін.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Профітрейд" (02095, м. Київ, вулиця Княжий Затон, буд.2/30; ідентифікаційний код: 24255176) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код: 21574573) судові витрати в розмірі 5408 (п'ять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Компанії "Мілкіленд Н.В." (Milkiland N.V.) (Хіллегомстраат 12-14, 1058 LS, м. Амстердам (Hillegomstraat, 12-14 1058LS, Аmsterdam, Королівство Нідерланди, реєстраційний номер 34278769) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код: 21574573) судові витрати в розмірі 5408 (п'ять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп. 4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19084/14.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.03.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді С.О. Алданова

А.О. Мальченко