РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2018 року Справа № 927/134/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП, АДРЕСА_1, 01135, для листування: пр. Д.Яворницького, буд. 60, оф. 501, м. Дніпро, 49000

до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС, вул. Шевченка, буд. 82, кімната 7, смт. Варвара, Варвинський район, Чернігівська область, 17600

про стягнення 67227,22 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 10.01.2018;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в:

Товариством з обмеженою відповідальністю ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС про стягнення з відповідача 55764 грн. 60 коп. заборгованості, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №021216К від 02.12.2016, 6989 грн. 44 коп. пені, 758 грн. 38 коп. 3% річних, 796 грн. 60 коп. штрафу та 2918 грн. 20 коп. інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 927/134/18, розгляд справи по суті призначено на 20.03.2018.

Судове засідання 20.03.2018 за клопотанням позивача відбулось у режимі відеоконференцзвязку.

У судовому засіданні був присутній представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач свого повноважного представника у засідання суду не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином шляхом надсилання за його юридичною адресою ухвали господарського суду, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень №256 від 22.02.2018, заяв та клопотань до суду не направив.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутнього в судовому засіданні під час судового розгляду справи представника позивача, суд встановив такі фактичні обставини.

02.12.2016 сторонами у справі укладений договір поставки № 021216К (далі за текстом - договір) (а.с. 10-11), у відповідності з умовами пункту 1.1-1.2 якого постачальник (позивач у справі) зобов'язався передати у власність (поставляти), а покупець (відповідач у справі) прийняти та оплатити товар. Найменування, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю та загальна вартість товару буде визначатися сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, які будуть формуватися постачальником на підставі заявок покупця з подальшим виставленням рахунків-фактур для здійснення оплати товару.

Ціни на товар встановлюються у національній валюті України та погоджується у специфікаціях та/або видатковій накладній до договору. Ціна включає в себе ПДВ 20%. Ціна не може бути переглянута сторонами після виставлення рахунку або підписання специфікації та/або видаткової накладної (п. 2.1 договору).

У пункті 2.2 договору зазначено, що загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого постачальним на виконання умов договору згідно специфікацій та/або видаткових накладних.

Пунктом 2.3 договору розрахунки за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставлених рахунків.

Відповідно до п. 2.5 договору оплата товару здійснюється протягом 20-ти календарних днів з моменту здійснення поставки постачальником.

Відповідно до п. 3.3 договору доказом передачі партії товару у власність покупця є оформлені належним чином відвантажувальні документи.

Датою фактичного постачання товару є дата оформлення видаткової накладної п. 3.4 договору).

Пунктом 9.1 визначено, що термін дії договору встановлюється з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного його виконання.

Специфікаціями №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору поставки № 021216К від 02.12.16 передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, у термін, що не перевищує 20 календарних днів з дати поставки партії товару.

Позивач свої зобов'язання за договором та специфікаціями №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору виконав у повному обсязі, поставивши відповідачеві товар на загальну суму 63493 грн. 20 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи накладними №3096 від 28.08.2017 на суму 47700 грн. 00 коп. та №3145 від 01.09.2017 на суму 15793 грн. 20 коп. (а.с. 17,19), та довіреностями від 22.08.2017 №1560 та №31.08.2017 №1590 на отримання товару (а.с.18,21).

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не спростовано.

Отриманий товар відповідачем оплачений частково, а саме: 17.01.2018 на суму 7728 грн. 60 коп., що підтверджується карткою рахунку позивача №361 за 28.08.2016-08.02.2016. (а.с. 14). Решта вартості товару у сумі 55764 грн. 60 коп. відповідачем сплачена не була.

Заборгованість у розмірі 55764 грн. 60 коп. заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Відповідно до п. 6.1 договору у випадку несвоєчасної оплати партії товару більше ніж на 5 календарних днів покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена відповідно до специфікації та/або видаткової накладної.

З посиланням на п. 6.1 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1% від вартості несплаченого вчасно товару у розмірі 796 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 2 специфікацій №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору поставки № 021216К від 02.12.16 за несвоєчасну оплату за договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основної суми заборгованості.

На підставі умов пункту 2 специфікацій №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору поставки № 021216К від 02.12.16 позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обовязку з оплати поставленої товару з 18.09.2017 по 15.02.2018 у розмірі 5240 грн. 48 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 1748 грн. 96 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 24-25).

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період просточення платежу з 18.09.2017 по 15.02.2018 на суму 569 грн. 38 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 189 грн. 00 коп., а також інфляційні нарахування за жовтень 2017 - січень 2018 у загальному розмірі 2918 грн. 20 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 24-25).

Заперечень на позов відповідач у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань з оплати одержаного за договором №021216К від 02.12.2016 товару.

Договір від 02.12.2016 №021216К, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт поставки обумовленого договором товару за накладними №3096 від 28.08.2017 на суму 47700 грн. 00 коп. та №3145 від 01.09.2017 на суму 15793 грн. 20 коп.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем здійснено часткову оплату поставленого товару на загальну суму 7728 грн. 60 коп., решту вартості поставленого товару у визначений у Специфікаціях №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору поставки № 021216К від 02.12.16 строк відповідач не сплатив, сума заборгованості склала 55764 грн. 60 коп., що відповідачем у справі не спростовано.

З урахуванням викладеного вище вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 55764 грн. 60 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на підставі пункту 6.1 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена відповідно до специфікації та/або видаткової накладної у розмірі 796 грн. 60 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1% від вартості несплаченого вчасно товару, що складає 796 грн. 60 коп., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором та на підставі умов пункту 2 специфікацій №8 від 22.08.2016 та № 9 від 31.08.2017 до договору поставки № 021216К від 02.12.16 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обовязку з оплати поставленого товару з 18.09.2017 по 15.02.2018 на суму 5240 грн. 48 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 1748 грн. 96 коп.

Розрахунок пені, наведений позивачем, є обґрунтованим, а вимога про стягнення пені за період з 18.09.2017 по 15.02.2018 на суму 5240 грн. 48 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 1748 грн. 96 коп., що у загальному розмірі складає 6989 грн. 44 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення оплати заборгованості за період з 18.09.2017 по 15.02.2018 на суму 569 грн. 38 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 189 грн. 00 коп., а також інфляційні нарахування за жовтень 2017 - січень 2018 у загальному розмірі 2918 грн. 20 коп.

Наданий позивачем розрахунок вказаних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення оплати заборгованості за період з 18.09.2017 по 15.02.2018 на суму 569 грн. 38 коп. та за період з 22.09.2017 по 15.02.2018 на суму 189 грн. 00 коп., а також інфляційні нарахування за жовтень 2017 - січень 2018 у загальному розмірі 2918 грн. 20 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Фідленс, вул. Шевченка, 82, кім. 7, смт. Варва, Варвинський район, Чернігівська область, 17600, код 40840881 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП, АДРЕСА_1, 01135, для листування: пр. Д.Яворницького, буд. 60, оф. 501, м. Дніпро, 49000, код 38405374, заборгованість у сумі 55764 грн. 60 коп., штраф у сумі 796 грн. 60 коп., пеню у сумі 6989 грн. 44 коп., 3% річних у сумі 758 грн. 38 коп., інфляційних нарахувань у сумі 2918 грн. 20 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 20.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

3. Згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Дата складення та підписання повного рішення 26.03.2018.

Суддя М. О. Демидова