РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/18/18

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомОСОБА_1
доПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
простягнення 102 508 грн. 33 коп.
Представники:
від позивача: ОСОБА_2 - адвокат за договором
від відповідача: Олексієнко М.Г. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 99 770 грн 99 коп. заборгованості з виплати дивідендів, в тому числі: 72 009 грн. 96 коп. основного боргу, 5 398 грн. 10 коп. 3 % річних та 22 362 грн. 93 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не виконав належним чином зобов'язання з виплати позивачу, як акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", дивідендів за 2011 - 2014 роки, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму невиплачених дивідендів у загальному розмірі 72 009 грн. 96 коп., 5 398 грн. 10 коп. 3 % річних та 22 362 грн. 93 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2018 відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.02.2018.

17.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

24.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив, документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

01.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

09.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання-доповнення до клопотання про відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

12.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 постановлено витребувати у відповідача оригінали протоколів позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, у зв'язку з чим оголошено перерву до 15.03.2018.

05.03.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до умов якої позивач просить суд стягнути з відповідача 72 009 грн. 96 коп. основного боргу, 5 759 грн. 11 коп. 3 % річних та 24 739 грн. 26 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, суд приймає збільшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 102 508 грн. 33 коп. заборгованості.

14.03.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.

15.03.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на 72 009 грн. 96 коп. основного боргу, 5 759 грн. 11 коп. 3 % річних та 24 739 грн. 26 коп. інфляційних втрат.

У підготовче засідання 15.03.2018 з'явилися представники сторін та надали пояснення, відповідно до яких не заперечили проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті, про що надали письмову згоду.

Згідно з частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Крім того, представник позивача подав у підготовчому засіданні заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Отримавши письмову згоду представників сторін, керуючись ч. 6 ст. 186 ГПК України, суд на місці закрив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні 15.03.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 22 від 10.10.2014, вирішено:

- затвердити прибуток: за 2011 рік у розмірі 2 181 892 000 грн 00 коп., за 2012 рік у розмірі 1 428 110 724 грн 00 коп.; за 2013 рік у розмірі 189 886 355 грн 00 грн.;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку: за 2011 рік - 2 181 612 957 грн 30 коп. направити на виплату дивідендів акціонерам; за 2012 рік - 1 427 836 668 грн 30 коп. направити на виплату дивідендів акціонерам; за 2013 рік - 189 799 785 грн 00 коп. направити на виплату акціонерам;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів 20.10.2014;

- виплату дивідендів за 2011, 2012 та 2013 роки здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Рішенням загальних зборів акціонерів відповідача, оформленим протоколом № 23 від 22.07.2015, вирішено:

- затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку Товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерами 100% або максимально наближений до 100%, але не менше ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 20.10.2014 позивач був власником 600 штук простих іменних акцій та станом на 03.08.2015 позивач був власником 1500 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", що підтверджується наявними у матеріалах справи обмеженими виписками депозитарних установ про стан рахунку в цінних паперах. Так, відповідно до виписок про стан рахунку в цінних паперах, що були видані депозитарною установою - товариством з обмеженою відповідальністю "Універ Капітал" від 19.10.2017 ОСОБА_1 станом на 20.10.2014 був власником 600 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" номінальною вартістю 0 грн 25 коп., та станом на 03.08.2015 власником 1500 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" номінальною вартістю 0 грн 25 коп.

Оскільки відповідачем не було сплачено позивачу, як акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", дивідендів за 2011-2014, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Частина 1 статті 152 Цивільного кодексу України визначає, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: участь в управлінні акціонерним товариством; отримання дивідендів; отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З огляду на положення викладені вище, правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства (у тому числі, права на отримання дивідендів) є набуття права на акції товариства.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, станом на 20.10.2014 ОСОБА_1 був власником 600 штук простих іменних акцій та станом на 03.08.2015 - власником 1500 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", що свідчить про існування у позивача права на отримання частини прибутку акціонерного товариства - дивідендів.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Наявними у матеріалах справи рішеннями підтверджується затвердження загальними зборами акціонерів товариства прибутку за 2011 - 2014 роки, визначено його розподіл, розмір, порядок та строки виплати дивідендів акціонерам.

З урахуванням рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" загальна сума дивідендів за 2011 - 2013 роки, на які має право позивач, складає 39 303 грн. 66 коп. зі строком виплати до 10.04.2015. Крім того, позивач має право на отримання дивідендів у розмірі 32 706 грн. 30 коп. за 2014 рік зі строком виплати до 03.10.2015.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з прийняттям рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 10.10.2014 та від 22.07.2015, відповідач взяв на себе зобов'язання з виплати позивачеві дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011 - 2014 роках, у визначених загальними зборами порядку та строки - з 20.10.2014 по 10.04.2015 та з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Частиною 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Доводи відповідача про порушення позивачем строків звернення до товариства з заявою про виплату дивідендів, за висновками суду є безпідставними, оскільки строки, які встановлені рішенням загальних зборів, визначають період виплати дивідендів, а не період звернення акціонера з вимогою про таку виплату.

Крім того, норми Закону України "Про акціонерні товариства" не місять положень щодо обов'язку акціонера звертатись до товариства з вимогою про виплату дивідендів.

Не здійснення відповідачем виплати позивачу встановлених рішенням загальних зборів від 22.07.2015 дивідендів свідчить про порушення прав позивача як акціонера Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на отримання прибутку акціонерного товариства.

Згідно з пунктом 160.1 статті 160 Податкового кодексу України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Відповідно до пункту 168.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах: 5 відсотків - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування) (п. 167.5.2. Податкового кодексу України).

Крім того, пунктом 16-1 Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень, на виконання вищевказаних положень закону, відповідачем було сплачено 5% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору із суми дивідендів за 2011-2014 роки.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та доведенням факту невиконання відповідачем грошового зобов'язання щодо виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011-2014 роках, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 72 009 грн. 96 коп. за вирахуванням позивачем 5 % податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 759 грн. 00 коп. 3 % річних: за період прострочення з 11.04.2015 по 27.02.2018 невиплачених дивідендів за 2011-2013 у розмірі 3 401 грн. 06 коп. та за період прострочення з 04.10.2015 по 27.02.2018 невиплачених дивідендів за 2014 у розмірі 2 357 грн. 51 коп.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 24 739 грн. 26 коп. інфляційних втрат за період прострочення по виплаті дивідендів за 2011, 2012, 2013 з 11.04.2015 по 31.01.2018 та дивідендів за 2014 з 04.10.2015 по 31.01.2018.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання грошового зобов'язання щодо виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011-2014 роках, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 759 грн. 11 коп. 3 % річних за період прострочення з 11.04.2015 по 27.02.2018 невиплачених дивідендів за 2011-2013 та за період прострочення з 04.10.2015 по 27.02.2018 невиплачених дивідендів за 2014; та інфляційних втрат у розмірі 24 739 грн. 26 коп. за період прострочення з 11.04.2015 по 31.01.2018 невиплачених дивідендів за 2011-2013 за період прострочення з 04.10.2015 по 31.01.2018 невиплачених дивідендів за 2014 підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

При цьому, що стосується тверджень відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки виплата дивідендів не є грошовим зобов'язанням, суд вважає такі твердження позивача необґрунтованими, оскільки грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Судом встановлено, що в силу положень статті 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 41 Закону України "Про господарські товариства", статті 167 Господарського кодексу України, статті 152 Цивільного кодексу України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

Окрім того, судом враховано викладене у пункті 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" роз'яснено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" витрат на адвокатські послуги згідно договору в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу;

Відповідно до частини 1, 2 та 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2017 між адвокатом Коваль Надією Михайлівною та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов'язаний оплатити надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені договором.

Враховуючи визевикладене, суд прийшов до висвноку про обгрунтованість заявлених витрат на адвокатські послуги у ромірі 5000 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) заборгованість по виплаті дивідендів за 2011 - 2013 роки та 2014 рік у розмірі 72 009 (сімдесят дві тисячі дев'ять) грн. 96 коп., 3% річних у розмірі 5 759 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 24 739 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять дев'ять) грн. 26 коп., витрати на адвокатські послуги у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 30.03.2018

Суддя Н.Б.Плотницька