ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2018 р.Справа № 924/1039/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Нестеруку М.П., розглянувши справу

за позовом державного підприємства "Спецагролізинг"

до вищого професійного училища № 36 с. Балин Хмельницької області

про стягнення 461798,4 грн., з яких 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії, 139260,51 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 11646,62 грн. штрафу

за участю представників:

позивача: Баришев І.Г. - керівник, Мельников Д.О. - за дов. від 18.01.2018р.;

відповідача: Осипчук М.Я.- керівник, Рачок Р.В. - за дов. від 11.12.2017 р.

У судовому засіданні 21.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, що виникли з укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., просить суд стягнути з відповідача існуючу станом на 05.04.2017р. та на час подання позову заборгованість у розмірі 461798,4 грн., з яких 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії (винагороди лізингодавця), 139260,51 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 11646,62 грн. штрафу (за порушення розділу 8 договору щодо обов'язкового страхування предмету лізингу).

В обгрунтування позовних вимог позивачем відзначено, зокрема, що 25.05.2015р. між Державним підприємством «Спецагролізинг» (лізингодавцем) та Вищим професійним училищем №36 с. Балин Хмельницької області (лізингоодержувачем) було укладено договір фінансового лізингу № 14/2015-ДФЛ, відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, вказаний у додатку № 1 (специфікація предмета лізингу), а лізингоодержувач сплачує за це лізингові платежі на умовах договору. Як зазначив позивач, згідно з додатком № 1 (специфікація № 1) до договору позивач передає відповідачу комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ зав. № 340, рік випуску 2010 з жаткою та транспортним візком у кількості 1 штука, вартістю 582 331 грн. Також, як вказує позивач, 25.05.2015р. між ДП «Спецагролізинг» та вищим професійним училищем № 36 був підписаний додаток № 2 (графік сплати лізингових платежів) до договору від 25.05.2015р. № 14/2015-дфл. Крім того, 25.05.2015р. між ДП «Спецагролізинг» та ВПУ №36 був підписаний акт приймання - передачі майна до договору фінансового лізингу № 14/2015-дфл від 25.05.2015р. Разом з тим, посилаючись на положення пункту 4.1. вищеозначеного договору, позивач зазначив, що з моменту підписання акту лізингоодержувач за користування майном сплачує лізингодавцю згідно графіку та виставлених рахунків чергові лізингові платежі, що включають: винагороду (комісію) лізингодавцю за отримане у лізинг Майно; платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості майна; інші витрати лізингодавця, що передбачені цим договором. При цьому, пунктом 4.1. договору встановлено, що у випадку, якщо лізингодавцем не було виставлено рахунки згідно із п.п. 4.1.1., 4.1.2. даного договору, лізингоодержувач не звільняється від оплати платежів у розмірах та у строки, визначені графіком. Пунктом 4.5 договору передбачено, що в строк до 30.06.2015р. лізингоодержувач зобов'язаний сплатити авансовий платіж, що складає 29116,55 грн. Однак, як стверджує позивач, відповідач здійснив оплату авансового платежу у сумі 29116,55 грн. Згідно графіку сплати лізингових платежів відповідач повинен був сплачувати лізингові платежі щомісячно, строк погашення до 30-го числа кожного місяця. Позивачем відзначено, що за весь період виконання умов графіку сплати лізингових платежів відповідачем було здійснено лише авансовий платіж у сумі 29116,55 грн. Відповідачем не було сплачено платежі по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу відповідно до додатку № 2 (графік сплати лізингових платежів) до договору. Тому, як вважає позивач, внаслідок невиконання лізингоодержувачем зобов'язань щодо сплати платежів по відшкодуванню частини вартості предмета лізингу, у нього утворилась заборгованість розмірі 221285,8 грн. Щодо заборгованості по сплаті винагороди (комісії) лізингодавця, позивач зазначив, що відповідно до п. 4.4 договору, вона становить 5 відсотків річних невідшкодованої вартості предмета лізингу на початок кожного календарного місяця. Також, як стверджує позивач, 21.02.2017р. ДП «Спецагролізинг» направив на адресу Вищого професійного училища № 36 вимогу № 146 про сплату заборгованості за простроченими лізинговими платежами та сплату штрафних санкцій. Лізингоодержувачем заборгованість погашено не було, у зв'язку із чим лізингодавцем було прийняте рішення про розірвання договору в односторонньому порядку.

Крім того, як відзначив позивач, сторонами було погоджено підписання додаткової угоди про розірвання договору, що передбачала сплату заборгованості та нарахованих штрафних санкцій і повернення предмета лізингу. 05.04.2017р. лізингодавець прибув до місцезнаходження лізингоодержувача для підписання додаткової угоди про розірвання договору та повернення предмета лізингу. Однак, лізингоодержувач відмовився підписувати додаткову угоду про розірвання договору та акт приймання-передачі предмета лізингу, мотивуючи це ненаданням лізингодавцем на момент підписання угоди договору, скріпленого печаткою лізингодавця.

Також, позивач звертає увагу на те, що 11.04.2017р. лізингоодержувачу було надіслано лист-вимогу про розірвання договору №167, додаткову угоду про розірвання договору та належним чином завірену копію договору. На даний час відповіді лізингоодержувачем надано не було.

Позивач, посилаючись на положення частини другої статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» вказує, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідачем порушені умови договору та норми чинного законодавства, позивач просить суд задовольнити позов про стягнення 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії (винагороди лізингодавця), 139260,51 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 11646,62 грн. штрафу (за порушення розділу 8 договору щодо обов'язкового страхування предмету лізингу) в повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити позов.

У відзиві на позов та в судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнають. Зокрема, посилаючись на положення ч. 4 ст. 612 ЦК України, представник відповідача вказує на те, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до норм ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Представник відповідача відзначив, що Вище професійне училище № 36 с. Балин Хмельницької області є державною організацією, яка є одержувачем коштів бюджету та обслуговується в органах Державної казначейської служби України. Представник відповідача стверджує, що факт обслуговування відповідача в ГУДКСУ Хмельницької області зафіксований в розділі «місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» договору фінансового лізингу №14/2015 від 25.05.2015р. Відповідно до норм наказу Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012р. «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України» (в редакції, яка була чинною на момент укладання договору №14/2015 від 25.05.2015р.): дія цього Порядку поширюється на розпорядників і одержувачів коштів державного та місцевого бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні (п. 1.5.); бюджетне фінансове зобов'язання - зобов'язання розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладання договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства (п. 1.4.); розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов'язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно додатком 1 на паперових двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені у встановленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'язання (п. 2.2.).

Як зазначив представник відповідача, у зв'язку із тим, що одним із представників позивача - заступником директора ОСОБА_5 були одержані два примірника договору для подальшого підписання, при цьому екземпляр відповідача так і не був йому повернутий, відповідач був позбавлений можливості включити зазначені зобов'язання до Реєстру бюджетних зобов'язань, оскільки відповідно до норм п. 2.2. Порядку до зазначеного Реєстру в обов'язковому порядку має бути доданий оригінал договору або його копія, засвідчена у встановленому порядку.

Також, як вказує представник відповідача, листом від 22.03.2017р. №203 відповідач звертався до позивача з проханням повернути один примірник договору фінансового лізингу №14/2015 від 25.05.2015р. або нотаріально посвідчену копію цього договору, при цьому витрати на нотаріальне посвідчення та пересилку було запропоновано відшкодувати в терміновому порядку, натомість зазначений лист з боку позивача виконаний так і не був.

Враховуючи вищевикладене, позивач не вчинив дій, що випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту (повернення примірника договору/нотаріально посвідченої копії), до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (включення зобов'язань із лізингових платежів до Реєстру бюджетних зобов'язань та здійснення платежів через органи Державної казначейської служби), тому за змістом норм ст. 613 ЦК України позивач вважається кредитором, що прострочив, відзначив відповідач.

Враховуючи вищевикладене, представники відповідача вважають просторочення договірних зобов'язань відповідача таким, що не настало, а, відповідно, позовні вимоги - безпідставними та необгрунтованими. Крім того, у судовому засіданні 21.03.2018р. представник відповідача просить суд при вирішенні спору в частині стягнення пені застосувати положення частини 6 ст.232 Господарського кодексу щодо обмеження строку нарахування пені строком у шість місяців.

За таких обставин, представники відповідача просять суд у позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

25.05.2015р. між державним підприємством "Спецагролізинг" (лізингодавцем) та вищим професійним училищем № 36 (лізингоодержувачем) було укладено договір фінансового лізингу № 14/2015 (далі - договір), відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, вказаний у додатку №1 (специфікація предмета лізингу), а лізингоодержувач сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 1.2. договору оплата лізингових платежів проводиться лізингоодержувачем па рахунок лізингодавця відповідно до графіку сплати лізингових платежів, який с невід'ємною частиною договору.

Як передбачено п. 2.1. договору, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу при умові належної сплати лізингоодержувачем лізингових платежів за користування предметом лізингу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору в разі дострокового розірвання цього договору або в разі закінчення строку користування предметом лізингу лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю. При достроковому припиненні дії договору сторони укладають акт повернення предмету лізингу.

Згідно із п. 3.1. договору лізингодавець має право, зокрема: вимагати повернення переданого в лізинг майна, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі протягом більш ніж 30 календарних днів з дати встановленої графіком та інших витрат, сплата яких передбачена цим договором; в односторонньому порядку відмовитися від договору та вимагати повернення простроченої заборгованості та предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або у інший спосіб на розсуд лізингодавця, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або в повному обсязі лізинговий платіж і прострочення сплати становить більше ніж 30 календарних днів після дати встановленої графіком; вимагати розірвання даного договору та повернення предмета лізингу у випадках, коли будуть установлені факти використання та/або утримання майна не у відповідності з умовами договору та/або в інших випадках, передбачених цим договором або законодавством.

В свою чергу, лізингоодержувач зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору та відшкодовувати інші витрати лізингодавця, передбачені цим договором. Лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин; за повну або часткову несплату лізингових платежів протягом більш ніж 30 календарних днів після дати встановленої графіком або порушення правил утримання чи використання предмета лізингу, за вимогою лізингодавця протягом 10 календарних днів з моменту направлення вимоги цінним листом, засобами поштового зв'язку, повернути за власний рахунок лізингодавцю предмет лізингу визначене лізингодавцем місце разом з технічною і реєстраційною документацією в технічно справному та комплектному стані; сплачувати лізингові платежі згідно із графіком у рахуванням п. 10.9. договору до моменту укладення акту повернення майна (п. 3.4.).

Як передбачено п. 4.1. договору, з моменту підписання акту лізингоодержувач за користування майном сплачує лізингодавцю згідно графіку та виставлених рахунків чергові лізингові платежі, що включають: винагороду (комісію) лізингодавцю за отримане у лізинг майно; платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості майна; інші витрати лізингодавця, що передбачені цим договором. Інші платежі визначаються на підставі виставлених лізингодавцем рахунків та не включаються до графіка. У випадку якщо лізингодавцем не було виставлено рахунки згідно з п.п. 4.1.1., 4.1.2. даного договору, лізингоодержувач не звільняється від оплати платежів у розмірах та у строки, визначені графіком.

Відповідно до п. 4.2. договору розміри лізингових платежів, їх складових частин: винагороду (комісію) лізингодавця, платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості майна, строки оплати встановлюються графіком.

Згідно із п. 4.3. договору загальна вартість предмету лізингу на момент укладення договору складає 582331 грн.

Як передбачено п. 4.4. договору, винагорода (комісія) лізингодавцю за майно, що передається на умовах фінансового лізингу становить 5% річних невідшкодованої вартості на початок кожного календарного місяця на весь термін дії договору.

Відповідно до п. 4.5. договору в строк до 30.06.2015р. лізингоодержувач зобов'язаний сплатити авансовий платіж, що складає 29116,55 грн.

Згідно з п. 4.8. договору лізингоодержувач зобов'язується здійснювати погашення заборгованості перед лізингодавцем у наступному порядку: сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем обов'язків за даним договором; сплата суми заборгованості лізингоодержувача перед лізингодавцем за простроченими лізинговими платежами; сплата поточних лізингових та інших платежів передбачених цим договором.

Як передбачено п. 4.13. договору, датою виконання будь-якого платежу за договором вважається дата фактичного надходження грошових коштів на рахунок лізингодавця. Лізингові платежі та інші витрати лізингодавця, передбачені цим договором, що підлягають відшкодуванню лізингоодержувачем несвоєчасно або не в повному обсязі, тягнуть за собою накладання штрафних санкцій. Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити суму штрафних санкцій на користь лізингодавця.

Відповідно до п. 4.15. договору у випадку, якщо з тих чи інших причин лізингодавець не виставив рахунок, то лізингоодержувач не звільняється від зобов'язань сплачувати лізингові платежі відповідно до графіка.

Згідно з п. 5.1. договору передача лізингодавцем лізингоодержувачу майна здійснюється у 7 денний строк з моменту виконання умови щодо оплати лізингоодержувачем авансового платежу.

Як передбачено п. 5.3. договору, приймання лізингоодержувачем майна в лізинг оформляється шляхом складання акту, який сторони зобов'язуються підписати в день фактичної передачі майна.

Розділом 8 договору визначений порядок страхування, де в п. 8.1. вказано, що предмет лізингу та страхові ризики, пов'язані із експлуатацією предмета лізингу підлягають обов'язковому страхуванню лізингоодержувачем за власний рахунок в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання майна.

Відповідно до п. 10.1. договору лізингодавець має право вимагати термінового повернення майна, а в разі неповернення його в добровільному порядку, повернути предмет лізингу без згоди лізингоодержувача в таких випадках: 10.1.1. лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в графіку; 10.1.2. лізингоодержувач використовує майно не у відповідності до умов договору або його призначення;

Згідно із п. 10.2. договору у випадку виникнення будь-якої з підстав передбачених в пунктах 10.1.1 - 10.1.2. даного договору, лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення про термінове звернення майна із зазначенням строку його передачі. Документом, що підтверджує факт прийняття лізингодавцем рішення про розірвання договору, є лист - вимога Лізингодавця. При цьому, даний договір вважається припиненим після підписання акту.

Як передбачено п. 10.3. договору лізингоодержувач зобов'язаний протягом 7 робочих днів з моменту направлення листа - вимоги лізингодавцем цінним листом, засобами поштового зв'язку, усунути порушення, сплатити всі штрафні санкції, комісії, витрати, які виникли і стали підставою для направлення вищезазначеної вимоги.

Договір вважається припиненим з моменту укладання сторонами акту. До надання сторонами акту всі положення цього договору зберігають свою силу для сторін (п. 10.8.).

Відповідно до п. 10.9. договору в разі дострокового припинення дії, відмови від договору чи його розірванні, сторони проводять взаєморозрахунки на підставі затвердженого ними акту звірки взаєморозрахунків, складеного з урахуванням прострочення сплати лізингоодержувачем всіх передбачених договором платежів та нарахованих штрафних санкцій згідно з розділом 11 цього договору.

Як передбачено п. 10.10. договору, при достроковому припиненні дії, відмови від договору чи його розірванні, сплачені лізингові платежі, в тому числі і авансовий платіж, передбачений п 4.5. Договору, не повертаються.

Розділом 11 договору передбачена відповідальність сторін, де в п.п. 11.1, 11.4, 11.6, 11.7. вказано, що за порушення строків сплати лізингових платежів та/або відшкодувань лізингоодержувачем інших витрат лізингодавця, передбачених цим договором. Лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого платежу. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі. З дня закінчення строків сплати, передбачених графіком, вважається, ще лізингодавцем пред'явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу лізингодавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а лізингоотримувач зобов'язаний оплатити його в строк не більше 3 банківських днів. За порушення умов розділу 8 цього договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф в розмірі 2 відсотки від вартості предмета лізингу, за кожний випадок порушення.

Даний договір може бути розірваний за згодою сторін (п. 16.1.).

Відповідно до п. 16.3. договору на вимогу лізингодавця цей договір може бути достроково розірваний у випадках, зокрема коли лізингоодержувач: не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в графіку сплати лізингових платежів та/або строків встановлених п. 4.5. цього договору.

Як передбачено п. 16.4. договору, у випадках розірвання договору за згодою сторін до передачі предмета лізингу, лізингоодержувачу, договір припиняє свою дію через 10 (десять) календарних днів з дня коли сторони дійшли згоди про розірвання цього договору (якщо інше не обумовлене сторонами).

Відповідно до п. 16.5. договору дострокове розірвання договору здійснюється при умові виконання п.3.3.1. цього договору.

Згідно із п. 16.6. договору у випадку розірвання (дострокового припинення) цього договору з причин, зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі, компенсації та відшкодування інших витрат Лізингодавця, передбачених цим Договором, поверненню не підлягають.

Як передбачено п. 16.7. договору, у разі припинення або розірвання цього договору всі витрати, передбачені ним договором, в тому числі щодо повернення майна на підставі розділу 10 цього договору, здійснюються за рахунок лізингоодержувача.

Відповідно до п. 18.1. договору даний договір фінансового лізингу укладений між сторонами-учасниками, значеними нижче, українською мовою, в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, для кожної сторони.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 18.8. договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

До договору додані: додаток № 1 «Специфікація № 1» від 25.05.2015р., додаток № 2 «Графік сплати лізингових платежів».

Крім того, 25.05.2015р. між державним підприємством "Спецагролізинг" (лізингодавцем) та Вищим професійним училищем № 36 (лізингоодержувачем) було складено, скріплено підписами та печатками обох сторін акт приймання-передачі майна (додаток № 3) до договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., відповідно до якого на підставі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. лізингодавець передав у лізинг лізингоодержувачу, а лізингоодержувач прийняв майно, що відповідає специфікації (додаток № 1 до договору) у користування майно, а саме комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ зав. № 340, рік випуску 2010 з жаткою та транспортним візком, вартістю 582331 грн.

У вимозі № 146 від 21.02.2017р., адресованій Вищому професійному училищу № 36, державним підприємством "Спецагролізинг" зазначено, зокрема, про те, що згідно із актом звіряння взаємних розрахунків між державним підприємством "Спецагролізинг" та Вищим професійним училищем № 36 прострочення сплати лізингових платежів і комісії за договором фінансового лізингу № 14/2015-ДФЛ від 25.05.2015р. складає 561 день, по вартості предмету лізингу 553214,45 грн., по комісії 65495,29 грн. Тому, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № 14/2015-ДФЛ від 25.05.2015р. та окремі положення законодавства державне підприємство "Спецагролізинг" вимагає сплатити заборгованість, строк сплати якої настав та сплатити штрафні санкції. На підтвердження надіслання вказаного листа надано копії фіскального чеку від 21.02.2017р. та опису вкладення у цінний лист від 21.02.2017р.

У вимозі № 167 від 11.04.2017р., адресованій Вищому професійному училищу № 36, державне підприємство "Спецагролізинг" повідомило про те, що на підставі пп. 16.3.2. договору № 14/2015 від 25.05.2015р. розриває договір фінансового лізингу № 14/2015-ДФЛ від 25.05.2015р. в односторонньому порядку та вимагає підписання додаткової угоди про припинення договірних відносин, а також на підставі п.п. 10.1.1. договору, термінового повернення предмета лізингу (комбайна зернозбирального КЗС-812 СХ зав. № 340, рік випуску 2010 з жаткою та транспортним візком) разом з технічною і реєстраційною документацією в технічно справному та комплектному стані. На підтвердження надіслання вказаного листа надано копії фіскального чеку № 9260 від 11.04.2017р. та опису вкладення у цінний лист від 11.04.2017р.

Державним підприємство "Спецагролізинг" до вказаної вимоги було додано проект додаткової угоди про розірвання договору фінансового лізингу від 05.4.2017р. Представник Вищого професійного училища № 36 на проекті додаткової угоди зазначив, що відмовляється від підписання додаткової угоди у зв'язку із тим, що лізингодавець на момент укладення угоди не пред'явив договір скріплений печаткою лізингодавця та вказав, що відповіді на лист № 203 від 22.03.2017р. Вище професійне училище № 36 не отримало.

Як вбачається з копії Свідоцтва про реєстрацію машини, виданого ГУ Держпродспоживслужбою в м. Києві 10.11.2017р., власником комбайну зернозбирального, реєстраційний номер 69580АА, марка КЗС-812 СХ, рік випуску 2010, заводський № 340, двигун номер 073005, є ДП «Спецагролізинг».

У листі № 203 від 22.03.2017р., адресованому в.о. директора ДП «Спецагролізинг», Вище професійне училище № 36 с. Балин просить направити на адресу Вищого професійного училища № 36 с. Балин один екземпляр договору фінансового лізингу № 14/20115-ДФЛ від 25.05.2015р. або його копію завірену нотаріусом, оскільки попереднім керівництвом ДП «Спецагролізинг», зокрема ОСОБА_5, який був уповноважений за оформлення договору, один екземпляр після підписання зі сторони ДП «Спецагролізинг» не повернуто на адресу Вищого професійного училища № 36 с. Балин, вказано відповідачем. На підтвердження надіслання вказаного листа надано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 27.03.2017р. та фіскального чеку від 27.03.2017р.

Як вбачається зі змісту банківської виписки за 30.06.2015р. по рахунку ДП «Спецагролізинг», 30.06.2015р. Вище професійне училище № 36 с. Балин перерахувало на користь ДП «Спецагролізинг» 29116,55 грн. відшкодування вартості об'єкту лізингу за договором фінансового лізингу згідно рахунку № 59 від 26.06.2015р.

В матеріалах справи наявні копії: Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23220386 від 03.11.2017р.; платіжного доручення № @2PL733169 від 30.06.2015р.; платіжного доручення № 75 від 30.06.2015р., експрес-накладної № 3077 від 24.07.2015р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другої статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Крім того, положеннями статті 806 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Як встановлено судом, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, що виникли з укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., просить суд стягнути з відповідача існуючу станом на 05.04.2017р. та на час подання позову заборгованість у розмірі 461798,4 грн., з яких 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії (винагороди лізингодавця), 139260,51 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 11646,62 грн. штрафу (за порушення розділу 8 договору щодо обов'язкового страхування предмету лізингу).

Однак, відповідач, заперечуючи проти позову, зауважив, що позивач не вчинив дій, що випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту (повернення примірника договору/нотаріально посвідченої копії), до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (включення зобов'язань із лізингових платежів до Реєстру бюджетних зобов'язань та здійснення платежів через органи Державної казначейської служби), тому за змістом норм ст. 613 Цивільного кодексу України позивач вважається кредитором, що прострочив, відзначено відповідачем.

З приводу наведеного судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Судом з'ясовано, що 25.05.2015р. між державним підприємством "Спецагролізинг" (лізингодавцем) та Вищим професійним училищем № 36 (лізингоодержувачем) було складено, скріплено підписами та печатками обох сторін акт приймання-передачі майна (додаток № 3) до договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., відповідно до якого на підставі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. лізингодавець передав у лізинг лізингоодержувачу, а лізингоодержувач прийняв майно, що відповідає специфікації (додаток № 1 до договору) у користування майно, а саме комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ зав. № 340, рік випуску 2010 з жаткою та транспортним візком, вартістю 582331 грн.

Крім того, як вбачається зі змісту банківської виписки за 30.06.2015р. по рахунку ДП «Спецагролізинг», 30.06.2015р. Вище професійне училище № 36 с. Балин перерахувало на користь ДП «Спецагролізинг» 29116,55 грн. відшкодування вартості об'єкту лізингу за договором фінансового лізингу згідно рахунку № 59 від 26.06.2015р. (тобто, відповідачем перераховано авансовий платіж, точний розмір якого чітко визначено пунктом 4.5. укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р.).

Вищенаведеними обставинами, які засвідчують неодноразове вчинення відповідачем дій, виконання яких передбачено укладеним між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. (зокрема, сплата авансового платежу, прийняття майна), а також прийняттям часткового виконання позивачем, спростовується твердження відповідача про те, що він не міг виконати своїх зобов'язань за договором. При цьому судом з приводу посилання віповідача на відсутність у нього примірника договору лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. зауважується, що відповідно до п. 18.1. договору лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. (який підписано представниками як позивача, так і відповідача) даний договір фінансового лізингу укладений в двох примірниках для кожної сторони.

Також, стосовно посилання відповідача на відсутність реєстрації бюджетних зобов'язань відповідача, судом зауважується, що ні законом, ані договором момент набрання чинності договором лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. жодним чином не пов'язано з включенням зобов'язань з лізингових платежів до Реєстру бюджетних зобов'язань.

Крім того, з огляду на зміст ст. 204 Цивільного кодексу України „Презумпція правомірності правочину" (відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним) судом констатується дійсність укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р.

За таких обставин, беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, положення укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача існуючої станом на 05.04.2017р. та на час подання позову заборгованості (221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії (винагороди лізингодавця), 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат), що виникла внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, визначені умовами укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р., тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Однак, на думку суду, позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. неустойки підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом береться до уваги, що на підставі розділу 8, пунктів 11.1., 11.7 договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. позивачем нараховано неустойку у вигляді 139260,51 грн. пені та 11646,62 грн. штрафу.

Як встановлено судом, у судовому засіданні 21.03.2018р. представник відповідача просить суд при вирішенні спору в частині стягнення пені застосувати положення частини 6 ст.232 Господарського кодексу щодо обмеження строку нарахування пені строком у шість місяців.

З цього приводу судом відзначається, що відповідно до частини 6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Однак, оскільки в п. 11.4 укладеного між сторонами у справі договору фінансового лізингу № 14/2015 від 25.05.2015р. вказано, що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі, судом відзначається безпідставність посилання відповідача щодо обмеження строку нарахування пені строком у шість місяців.

Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом враховується, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Крім того, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, беручи до уваги обставини, які призвели до виникнення боргу, та те, що відповідачем в певній мірі погашено заборгованість, а також з огляду на розмір інфляційних втрат та річних, що підлягають стягненню з відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір загальної суми неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, до 69630,26 грн. пені та 5823,31 грн. штрафу, відтак, позовні вимоги в частині стягнення 69630,26 грн. пені, 5823,31 грн. штрафу підлягають задоволенню, а у решті сум пені та штрафу - відмові.

Судові витрати згідно відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача. При цьому судом з огляду на зміст означеної норми ГПК України враховується, що, незважаючи на зменшення судом розміру неустойки, судовий збір покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов державного підприємства "Спецагролізинг" до вищого професійного училища № 36 с. Балин Хмельницької області про стягнення 461798,4 грн., з яких 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії, 139260,51 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 11646,62 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з вищого професійного училища № 36 с. Балин Хмельницької області (с. Балин Дунаєвецького району Хмельницької області, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код 26294370) на користь державного підприємства "Спецагролізинг" (м. Київ, вул. Горького, буд.11, ідентифікаційний код 37118591) 221285,8 грн. заборгованості зі сплати відшкодування частини вартості предмету лізингу, 46101,2 грн. заборгованості зі сплати комісії, 69630,26 грн. пені, 7263 грн. 3% річних, 36241,27 грн. інфляційних втрат, 5823,31 грн. штрафу, 6926,98 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У позові в частині позовних вимог про стягнення 69630,25 грн. пені, 5823,31 грн. штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.04.2018р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 3 прим. (рек. з повід.):

1 - до справи,

2 - позивачу (03039, м. Київ, вул. Льва Толстого ,39, оф.106);

3- відповідачу (32440, Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Балин, вул. Центральна, будинок 1).