РІШЕННЯ
21 березня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/755/17-г/9

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гевка В.Л. при секретарі судового засідання Карпі М.Ю.
розглянув матеріали справи
за позовом: Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, вул. Текстильна, 6, м. Тернопіль, 46010 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича,3, м. Тернопіль, 46008

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ферозіт, вул. Шевченка, 171, м. Теребовля, Тернопільська обл., 48100

про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Ферозіт відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 303 034 грн. 38 коп. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 в м. Теребовля по вул. С. Стрільців, від відходів загальною площею 310 кв.м.

За участю представників:
Прокурора: Троян Роман Богданович, посвідчення № 048563 від 10.11.17 р. (відсутній при оголошенні рішення);

Позивача: Глущенко Микола Григорович, довіреність № 3-2/216 від 22.01.18 р. (відсутній при оголошенні рішення);

Відповідача: не з`явився.

У ході проведення підготовчих судових засідань прокурору, представникам позивача та відповідача роз`яснено про порядок розгляду справи за правилами нового ГПК України, форму та стадію судового провадження, а також права та обов`язки учасників та сторін справи відповідно до ст.ст.42,46 ГПК України.

В порядку ст.ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг на CD-R, серійний номер 120 170 LA 44761 (для робочого оригіналу звукозапису).

Сторони, в порядку ст. ст. 120, 121 ГПК України, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

В підготовчому судовому засіданні 21.03.2018 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: 14.12.2017 року до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява (вх. №813), в якій Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону, м. Тернопіль, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м. Тернопіль просить суд зобов`язати відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Ферозіт, м. Теребовля, Тернопільська обл. стягнути 9 895 грн 00 коп. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки.

Підставою звернення до суду із вказаним позовом став факт засмічення земельної ділянки будівельними відходами площею 0,016 га та об`ємом 3,2 куб.м. внаслідок проведення капітального ремонту будівлі казарми №1/1, яка знаходиться на території військового містечка №1 за адресою : Тернопільська область, м.Теребовля.

Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання на 16 січня 2018 року, яке відкладалось на 30.01.2018 року, на 13.02.2018 року, на 19.02.2018 року, на 07.03.2018 року, на 20.03.2018 року та на 21.03.2018 року.

Згідно ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 ГПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 4 ст. 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Відповідно до п.7 ч.2 ст. 223 ГПК України, у протоколі судового засідання зазначаються серед іншого ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати.

Враховуючи зазначене, суд у судовому засіданні 19.02.018 року задовольнив клопотання відповідача та продовжив на 30-ть днів строк підготовчого провадження у справі, про що постановлено протокольну ухвалу без виходу у нарадчу кімнату.

16.03.2018р. прокурор подав суду заяву про збільшення позовних вимог (№25/2/806 вих.-18 від 16.03.2018 року (вх.№7585 від 16.03.2018 року)) відповідно до якої позивач просить суд :

1. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 303 034 грн 38 коп. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , від відходів загальною площею 310 кв.м.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" на користь військової прокуратури Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172) - 1600 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Позивач підтримав повністю подану прокурором заяву.

Розглянувши вказану заяву суд розцінює її як заяву, якою прокурор фактично змінює предмет позову у справі з огляду на наступне.

ГПК, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Як вбачається із позову первинно у позові прокурором було заявлено вимогу про стягнення збитків тоді як у заяві ставляться вимоги зобов`язати відповідача відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами шляхом очищення земельної ділянки.

Таким чином змінюється предмет із майнової вимоги про стягнення збитків на вимогу щодо зобов`язання до вчинення дій відповідача із очищення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

На підставі викладеного, суд розцінює заяву позивача про збільшення позовних вимог як заяву, якою позивач фактично змінює предмет позову та приймає її до розгляду на стадії підготовчого провадження. Відповідно, розглядає позов із вимогами про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 303 034 грн. 38 коп. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 в м. Теребовля по вул. С. Стрільців, від відходів загальною площею 310 кв. м. (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог №25/2/806 вих.-18 від 16.03.2018 року (вх.№7585 від 16.03.2018 року).

Представники прокуратури та позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали повною мірою із урахуванням їх змін за поданою ними 16.03.2018 року заявою.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, проте у поданих суду заявах від 19.03.2018 року №190 (вх.№7734 від 20.03.2018 року) та від 20.03.2018 року № 194 (вх. № 7880 від 21.03.2018р.) визнає позов Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області щодо відшкодування збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами в натурі, шляхом очищення земельної ділянки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку, зокрема, господарської справи, в якій вона є стороною.

Як передбачено в ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З наведеного в сукупності, приймаючи до уваги закінчення підготовчого провадження з огляду на те, що явка представників сторін в засідання обов`язковою не визнавалась, суд вирішує даний спір по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи заступника військового прокурора та представника позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.ч.1-4 ст.53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, розглянувши та оцінивши обґрунтування позовних вимог прокурора щодо порушення інтересів держави, суд вважає, що прокурор звернувся з даним позовом до суду в межах своїх повноважень та відповідно до правил встановлених ГПК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об`єктами права власності українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно ст. 20 Закону №1264-ХІІ державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, дотриманням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі по тексту - Закону № 1264-ХІІ) використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

Функції по здійсненню контролю за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення та охорону природних ресурсів, екологічну безпеку, у сфері поводження з відходами, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами та захисту інтересів держави у цій галузі покладено на державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, положення про яке затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19 лютого 2007 року №55.

Як встановлено судом, підставою для звернення заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону та позивача до суду з позовною заявою став факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, який виражається у засміченні земельних ділянок будівельними відходами.

В ході підготовчих засідань судом встановлено наступне :

14 вересня 2016 року між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" на підставі Протокольного рішення тендерного комітету та Повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, укладений договір №108 підряду з капітального ремонту будівлі казарми №1/1, яка знаходиться на території військового містечка №1 за адресою : Тернопільська область, м.Теребовля.

16.08.2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Глущенко М.Г. в присутності виконроба ТЗОВ "Ферозіт" Вершигора М.І., проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 в м.Теребовля по вул. С.Стрільців, яка перебуває на обліку в Квартирно-експлуатаційному відділі м.Тернопіль, за наслідками якого виявлено засмічення, забруднення земельної ділянки №7 будівельними відходами площею 0,016 га та об`ємом 3,2 куб.м.

Зазначене порушення призвело до засмічення земельної ділянки і тим самим навколишньому природному середовищу завдано шкоду в розмірі 303 034 грн. 38 коп.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу було складено акти обстеження та визначено розмір шкоди, заподіяної відповідачем навколишньому природному середовищу в результаті його неправомірних дій, а саме внаслідок засмічення земельних ресурсів будівельними відходами. Розрахунок суми завданої шкоди здійснено відповідно до «Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27 жовтня 1997 року №171, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 25 квітня 2007 року за №422/13689.

Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності.(п.1.2. Методики).

16 серпня 2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Глущенко М.Г. складені протоколи про адміністративне правопорушення №000585 та №000586, якими притягнуто до адміністративної відповідальності виконроба ТзОВ "Ферозіт" Вершигора М.І. за порушення вимог п."3" статті 17 Закону України "Про відходи" та вимог статті 46 Закону України "Про охорону земель".

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 16 серпня 2017 року №39 виконроба ТзОВ "Ферозіт" ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 52 та 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1500 грн.

Вказана постанова не оскаржувалась, квитанцією від 30 серпня 2017 року громадянином ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачено штраф за вказане порушення.

Статтею 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що юридичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно статті 1192 ЦК України способами відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого є з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Суд враховує те, що із практики розгляду справ такої категорії склалась практика згідно якої при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної псуванням чи забрудненням землі, судам слід з`ясовувати наявність у відповідача можливості провести роботи по відновленню її попередньої якості. Якщо така можливість є, суд може відповідно до статті 1192 ЦК з урахуванням думки позивача зобов`язати відповідача відшкодувати шкоду в натурі, встановивши для цього відповідний строк.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7.

В судових засіданнях заступник військового прокурора та представник позивача відзначили те, що на даний час наявна можливість відновлення відповідачем навколишнього природного середовища, зокрема, якості земельної ділянки, в натурі, відновленням її попередньої якості шляхом прибирання відходів за власний рахунок.

Разом з тим, на стадії підготовчого провадження до канцелярії суду надійшли заяви відповідача №190 від 19.03.2018 року (вх.№7734 від 20.03.2018 року) та №194 від 20.03.2018 року ( вх.№7880 від 21.03.2018 року), якими відповідач визнає позов в повному обсязі, а також повідомляє про те, що наслідки визнання позову йому відомі. Одночасно, підтверджено повноваження особи на вчинення відповідних дій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Із змісту ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши заяву відповідача у сукупності з іншими матеріалами справи суд враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення.
Щодо розподілу судового збору у справі, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами від 18.01.2018 № 2268-VIII), останній справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1600 грн. та не більше 560000 грн.

Згідно п.1.2 ст. 4 того ж Закону встановлено, що за подання заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Приймаючи до уваги, задоволення позову судом, а також те, що на думку суду, спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача у справі суд судовий збір покладає повністю на відповідача у справі.

При цьому суд враховує те, що при зверненні до господарського суду із позовною заявою від 14.12.2017 року, згідно платіжного доручення №1229 від 11.12.2017 року був сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн., тоді як до стягнення з відповідача у справі підлягає судовий збір у розмірі 1762 грн.

А тому, суд судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп., стягує з відповідача на користь військової прокуратури Західного регіону України тоді як судовий збір у сумі 162 (сто шістдесят дві) грн. 00 коп. стягується з відповідача в користь Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.46,73,86,123,129-130,185,191 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Ферозіт, вул. Шевченка, 171, м. Теребовля, Тернопільська обл., 48100, відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 303 034 (триста три тисячі тридцять чотири) грн. 38 коп. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 в м. Теребовля по вул. С. Стрільців, від відходів загальною площею 310 кв.м.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ферозіт, на користь військової прокуратури Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ферозіт в користь Державного бюджету України 162 (сто шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 квітня 2018 року.

Суддя В.Л. Гевко