ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" березня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/472/18

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О. О., розглянувши заяву Дочірнього підприємства «Савсервіс Столиця» (03115, м. Київ, вул. Миколи Краснова, буд. 27, код 31903537) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Іва Групп» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 20, оф.10; код 39021316) заборгованості у сумі 8805,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Савсервіс Столиця» звернулось до господарського суду Київської області з заявою № 43 від 27.02.2018 р. про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Іва Групп» 8805,08 грн., з яких: 5591,07 грн. боргу за договором поставки № 7389 від 29.10.2014 р., 1277,14 грн. пені, 78,74 грн. 3 % річних та 1858,13 грн. інфляційних втрат.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство «Савсервіс Столиця» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогами про стягнення заборгованості за договором поставки № 7389 від 29.10.2014 р. на суму 5591,07 грн. Враховуючи наявну заборгованість боржника, заявником, з посиланням на п. 7.1 договору поставки № 7389 від 29.10.2014 р. нараховано боржнику 1277,14 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 78,74 грн. 3 % річних та 1858,13 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Як уже зазначалось, згідно з ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов’язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки вимоги про стягнення 1277,14 грн. пені не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 -6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Також, відповідно до частини 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви № 43 від 27.02.2018 р. про видачу судового наказу, заявник зазначає, що боржником було частково оплачено товар у сумі 249,45 грн. за видатковою накладною № 74731739 від 23.06.2015 р., однак заявником не надано суду жодних доказів, які підтверджували б суму перерахованих боржником на рахунок заявника коштів.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу.

Крім того, суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Дочірньому підприємству «Савсервіс Столиця» (03115, м. Київ, вул. Миколи Краснова, буд. 27, код 31903537) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Іва Групп» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 20, оф.10; код 39021316) 5591,07 грн. боргу, 1277,14 грн. пені, 78,74 грн. 3 % річних та 1858,13 грн. інфляційних втрат.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                 О.О. Рябцева