ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2018 Справа №905/2797/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І.,

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, ,

до відповідача, Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради, м.Вугледар Донецької області, ,

про стягнення 447779,14 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/4-946 від 20.11.2017р. до Комунального підприємства Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради, м.Вугледар Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 447779,14 грн., у тому числі: основного боргу у сумі 390836,86 грн. на підставі договору №1463/16 від 25.02.2016р., 3% річних у сумі 10798,35грн., інфляційних втрат у сумі 46143,93 грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час визначення складу суду), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2797/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 05.12.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2797/17, судове засідання призначене на 26.12.2017р.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147 VIII від 03.10.2017р.

26.12.2017р. представник позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подав пояснення б/н б/д, у яких вказано, що в тексті позовної заяви допущено описку та зазначено помилковий номер договору купівлі-продажу природного газу - №1463/16 від 25.02.2006р., замість належного №14/2682/11 від 30.09.2011р., котрий і був доданий до позовної заяви.

До пояснень додано документи, наведені у переліку.

Обґрунтуванням вимог визначено укладання договору купівлі-продажу природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (з урахуванням пояснень позивача б/н б/д) між позивачем та ОСОБА_2 підприємством Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок позовних вимог, витяги сальдо та операцій по підприємству відповідача з 01.02.2016р. по 31.12.2016р., а також у копіях договори про переведення боргу №1463/16 від 25.02.2016р., №2583/14 від 26.11.2014р., №14/6435/12 від 26.10.2012р., договір купівлі-продажу природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. разом із додатковими угодами №1 від 11.10.2011р., №2 від 19.01.2012р., №3 від 27.06.2012р. до нього; акти приймання-передачі природного газу №5донН від 31.10.2011р., №б/н від 30.11.2011р., №б/н від 31.12.2011р., №б/н від 31.01.2012р., №7донН від 29.02.2012р., №б/н від 30.04.2012р., довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 175, 193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54-57, 61, 64, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на дату подання позову).

26.12.2017р. представником позивача представлено суду клопотання б/н б/д про заміну первісного відповідача належним відповідачем, у якому з посиланням на приписи ст.48 Господарського процесуального кодексу України просить замінити первісного відповідача (ОСОБА_2 підприємство Керуюча компанія з житлово комунальних послуг Вугледарської міської ради) належним відповідачем ОСОБА_2 підприємство Тепломережа Вугледарської міської ради.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. визначено розгляд справи №905/2797/17 за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження; замінено первісного відповідача ОСОБА_2 підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», м.Вугледар Донецької області, належним відповідачем ОСОБА_2 підприємством «Тепломережа» Вугледарської міської ради; відкладено підготовче засідання на 25.01.2018р.; встановлено строк належному відповідачу для подання відзиву на позовну заяву до 25.01.2018р.

09.01.2018р. від представника належного відповідача - Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради через канцелярію господарського суду Донецької області отримано відзив №06/08 від 04.01.2018р. на позовну заяву НАК Нафтогаз України, за змістом якого зазначено, що до нього внаслідок укладання договору про переведення боргу №1463/16 від 25.02.2016р. не переходила сума основного боргу, а лише штрафні санкції, що підтверджується актами звіряння та п.2.1 договору про переведення боргу №1463/16 від 25.02.2016р.; вказано, що ОСОБА_2 підприємство Тепломережа Вугледарської міської ради включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; зауважено, що 07.11.2017р. на його адресу надійшов лист від позивача, згідно якого проведено списання заборгованості з неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних у сумі 326463,30 грн., нарахованих на заборгованість за природний газ за договором №1463/16 від 25.02.2016р., залишок заборгованості складає 64373,56 грн. сума судового збору згідно рішення суду; просить відмовити у повному обсязі.

До відзиву додано документи, наведені у переліку.

10.01.2018р. від відповідача отримано клопотання №03/10 від 05.01.2018р. про розгляд справи без присутності представника Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради на підставі поданих документів та відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.01.2018р. продовжено строк підготовчого провадження до 02.03.2018р. (включно); відкладено підготовче засідання на 15.02.2018р.; встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив та заперечення до 15.02.2018р., направлення останніх на адресу відповідача та надання доказів такого направлення до 15.02.2018р.; визнано явку представника відповідача у судове засідання не обовязковою.

25.01.2018р. від представника позивача отримано на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 25.01.2018р. на більш пізнішу дату.

Ухвалою суду від 15.02.2018р. відкладено підготовче засідання на 27.02.2018р.; встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив та заперечень до 27.02.2018р., направлення останніх на адресу відповідача та надання доказів такого направлення до 27.02.2018р.; повідомлено сторін про призначення справи до судового розгляду по суті 27.02.2018р. у відповідності до приписів ст.185 Господарського процесуального кодексу України; явка представника позивача у судове засідання визнана обовязковою, явка представника відповідача не є обовязковою.

Ухвалою суду від 27.02.2018р. підготовче провадження по справі №905/2797/17 визначено закритим; справу №905/2797/17 призначено до судового розгляду по суті 27.02.2018р.; повідомлено Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, та ОСОБА_2 підприємство Тепломережа Вугледарської міської ради, м.Вугледар Донецької області, про продовження судового засідання, що відбудеться 22.03.2018р.

28.02.2018р. від позивача отримано відповідь на відзив №б/н від 22.02.2018р., у якому останній не погоджується з висновками відповідача; зазначено, що до суми позову в розмірі 390836,86 грн. входить судовий збір в сумі 64373,56 грн., стягнений рішенням господарського суду Донецької області у справі №5006/17/78/2012 від 04.07.2013р., вказана сума не підлягає списанню в порядку дії Закону України №1730, посилається на акт списання, говорить про відсутність аргументів щодо відсутності підстав для стягнення 64 373,56грн. та відповідних нарахувань та фінансових санкцій на цю суму. Просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі, заперечень щодо призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні 27.02.2018р. не наведено.

До відповіді на відзив додано документи згідно приведеному у них переліку.

19.03.2018р. від відповідача отримано заперечення №03/162 від 15.03.2018р., до яких додано документи, наведені у переліку.

За змістом приведених заперечень відповідач по справі свідчить про відсутність у позивача правових підстав для нарахування інфляційних витрат та трьох відсотків річних на списану суму заборгованості, зазначає, що залишком заборгованості є сума судового збору згідно рішення суду по справі №5006/17/78/2012 у розмірі 64 373,56грн., просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2018р. підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 22.03.2018р. не зявився.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості сторін для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи, у провадженні господарського суду донецької області заходилась справа №5006/17/78/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, про стягнення 3094111,89грн. основного боргу, 296115,47грн. пені, 516256,86грн. штрафу, 24690,51грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 58154,33грн.

За результатами розгляду означеного позову, рішенням господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. по справі №5006/17/78/2012 позовні вимоги задоволено частково. Провадження у справі в частині стягнення 1803052,47грн. основного боргу припено у звязку з відсутністю предмета спору. Розмір стягуваної суми пені зменшено до 88827,47грн. Розмір стягуваної суми штрафу зменшено до 154877,06грн. Стягнуто з Комунального підприємства Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 1291059,42грн. основного боргу, 88827,47грн.пені, 154877,06грн. штрафу, 58132,08грн. 3% річних, 24626,69грн. інфляційних нарахувань, 64373,56грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2013р. рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. у справі №5006/17/78/2012 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2013р. у справі №5006/17/78/2012 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2013р. у справі №5006/17/78/2012 без змін.

Судовим актом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання обов'язку щодо оплати газу та наявність боргу перед позивачем за договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 у сумі 1291059,42 грн., який є складовою суми заборгованості переведеної на ОСОБА_2 підприємство Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради, як нового боржника, внаслідок укладення договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р. До того ж, досліджені та задоволені вимоги щодо стягнення з означеної особи 3% річних у сумі 58132,08грн., інфляційних витрат у сумі 24626,69грн., пені у сумі 88827,47грн. та штрафу у сумі 154877,06грн., а також відшкодування судового збору у сумі 64373,56грн. судового збору, що разом становить 390836,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст.520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Так, 26.11.2014р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (нині - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та далі - Кредитор), ОСОБА_2 підприємством Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради (ОСОБА_3 боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» (Новий боржник) укладено договір про переведення боргу №2583/14, згідно з умовами п.1.1 якого за згодою Кредитора ОСОБА_3 боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у ОСОБА_3 боржника перед Кредитором за договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (з врахуванням договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р.), укладений між ОСОБА_3 боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг ОСОБА_3 боржника у цьому зобовязанні та замінює ОСОБА_3 боржника у зобовязанні.

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання даного договору дорівнює 390836,86 грн. (п.2.1 договору про переведення боргу №2583/14).

Відповідно до п.3.1 договору про переведення боргу №2583/14 до Нового боржника переходять обовязки ОСОБА_3 боржника щодо сплати штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 боржником своїх зобовязань за договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р., встановлених у п.2.1 ст.2 цього договору.

Новий боржник зобовязується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у п.2.1 ст.2 цього договору, в порядку та на умовах, визначених договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (п.3.2 договору №2583/14).

Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобовязання у розмірах, передбачених договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (п.4.1 договору про переведення боргу №2583/14).

Згідно до п.6.1 договору про переведення боргу №2583/14 він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за договором.

25.02.2016р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (нині - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та далі - Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» (ОСОБА_3 боржник) та ОСОБА_2 підприємством Тепломережа Вугледарської міської ради (Новий боржник) укладено договір про переведення боргу №1463/16, згідно з умовами п.1.1 якого за згодою Кредитора ОСОБА_3 боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у ОСОБА_3 боржника перед Кредитором за договором на купівлю-продаж природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (з урахуванням договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р. та договору переведення боргу №2583/14 від 26.11.2014р.), укладений між ОСОБА_3 боржником та Кредитором, а також відповідно до рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012, а Новий боржник приймає на себе борг ОСОБА_3 боржника у цьому зобовязанні та замінює ОСОБА_3 боржника у зобовязанні.

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання даного договору, відповідно до рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012, дорівнює 390836,86 грн., в тому числі згідно рішення суду пеня 88827,47 грн., штраф 154877,06 грн., 3% річних 58132,08 грн., інфляційні втрати 24626,69 грн., судові витрати 64373,56 грн. (п.2.1 договору про переведення боргу №1463/16).

Відповідно до п.3.1 договору про переведення боргу №1463/16 до Нового боржника переходять обовязки ОСОБА_3 боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат, 3% відсотків річних та судових витрат, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 боржником своїх зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №14/2682/11 від 30.09.2011р. (з урахуванням договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р. та договору переведення боргу №2583/14 від 26.11.2014р.), відповідно до рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012.

Пунктом 3.2 договору №1463/16 встановлено обовязок відповідача перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у п.2.1 ст.2 цього договору, в порядку та на умовах, визначених договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2682/11 від 30.09.2011р. (з урахуванням договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р. та договору переведення боргу №2583/14 від 26.11.2014р.), відповідно до рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012.

Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобовязання у розмірах, передбачених договором купівлі-продажу природного газу (з урахуванням договору про переведення боргу №14/6435/12 від 26.10.2012р. та договору переведення боргу №2583/14 від 26.11.2014р.) (п.4.1 договору про переведення боргу №1463/16).

Згідно до п.6.1 договору про переведення боргу №1463/16 він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін, договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за договором.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи містять лист Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України №26-7681/1.8-17 від 27.10.2017р. на адресу Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради про списання заборгованості з неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних у сумі 326463,30 грн., нарахованих на заборгованість за природний газ за договором №1463/16 від 25.02.2016р. (судова справа №5006/17/78/2012) на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Дане підтверджено відповідачем.

Виходячи з встановленого вище, предметом розгляду у даній справі є стягнення суми осново боргу у розмірі 390836,86 грн., яка складається з пені 88827,47 грн., штрафу 154877,06 грн., 3% річних 58132,08 грн., інфляційних втрат 24626,69 грн., судових витрат 64373,56 грн., стягнутих наведеним рішенням господарського суду, а також суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних нарахованих у звязку з несвоєчасною сплатою означеної суми.

Так, беручи до уваги таке, а також те, що до складу заявленої до стягнення у даній справі суми основного боргу входять 326463,30грн., яка у свою чергу становить 88827,47грн. пені, 154877,06грн. штрафу, 58132,08грн. 3% річних, 24626,69грн. інфляційних втрат, яка списана внаслідок застосування приписів Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» згідно листа позивача від 27.10.2017р., слідує висновок про відсутність предмета спору у цій частині на час подання позовної заяви (01.11.2017р., згідно дати, що містить відбиток поштового відділення на конверті, у якому надійшов позов).

З огляду на що, позовні вимоги у цій частині є такими, що не підлягають задоволенню, а судові витрат, згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача.

Одночасно за відомостями акта звіряння розрахунків станом від 15.11.2017р. (сальдо на 31.10.2017р.), підписаного та скріпленого печатками з боку Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради, у бухгалтерському обліку останнього рахується заборгованість за договором №1463/16 у розмірі 64373,56 грн.

Про наявність даної суми боргу по теперішній час зазначають обидві сторони.

Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошове зобовязання Нового боржника перед Кредитором у сумі 64373,56 грн. не виконано.

Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 64373,56 грн., що є по суті заборгованістю за судові витрати, стягнуті рішенням господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012, обґрунтовані та доведені, отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат становить 46143,93 грн. (нарахування здійснено на суму 390836,86 грн. за період березень 2016р.-грудень 2016р.).

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних 10798,35 грн. (нарахування здійснено на суму 390836,86 грн. з 25.02.2016р. по 26.01.2017р.).

Як було зазначено вище, сума боргу у розмірі 390836,86 грн., складається з пені 88827,47 грн., штрафу 154877,06 грн., 3% річних 58132,08 грн., інфляційних втрат 24626,69 грн., судових витрат 64373,56 грн., стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012.

Визначаючи правову природу грошового зобов'язання, необхідно, перш за все виходити з правил ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В той же час правова природа 3% річних, інфляційних витрат, штрафних санкцій та судового збору є зовсім іншою, ніж у розумінні ст.509 Цивільного кодексу України.

Пеня та штраф - це види забезпечення виконання зобов'язання (ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України) і носять допоміжний (акцесорний) до основного зобов'язання характер з огляду на приписи ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, відповідно до якої штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а отже за своєю суттю не можуть бути базою для нарахування інфляційних витрат (ст.625 Цивільного кодексу України).

Судовий збір, у свою чергу, є платою за подання до суду скарг, заяв, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом України Про судовий збір. Судовий збір включається до складу судових витрат та обовязок з його відшкодування виникає лише на підставі судового рішення у розумінні приписів процесуального законодавства України, а не з правовідношень між кредитором та боржником.

Таким чином, системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок сплатити штрафні санкції за невиконання зобов'язання, стягнуті 3% річних та інфляційні витрати, а також судовий збір, не є зобов'язаннями в розумінні положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України.

Отже, у справі, що розглядається, рішенням господарського суду Донецької області від 04.07.2013р. №5006/17/78/2012 на користь позивача було стягнуто 3% річних, інфляційні витрати, штрафні санкції та судовий збір, правова природа боргу зі сплати цих сум як 3% річних, інфляційні витрати, штрафні санкції та судовий збір, з прийняттям рішення та укладанням договору про переведення боргу не змінилась, останні у грошове зобов'язання, у розумінні приведених норм, не перетворились, а тому відсутні підстави для застосування до таких правовідносин положень ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на таке, у позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, до Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради, м.Вугледар Донецької області, в частині стягнення 3% річних у сумі 10798,35грн. та інфляційних втрат у сумі 46143,93 грн., слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 202, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, до Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради, м.Вугледар Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 447779,14 грн., у тому числі: основного боргу у сумі 390836,86 грн., 3% річних у сумі 10798,35грн., інфляційних втрат у сумі 46143,93 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Тепломережа Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 десантників, буд.53, , банківські реквізити не вказано) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , банківські реквізити не вказано) 64373,56 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 965,60грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 22.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст рішення складено та підписано 02.04.2018р.

Суддя О.В. Кротінова