ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" березня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/82/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Приватного підприємства «ЛІКОМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ПОТТЕР» про стягнення 51 834,09грн, без виклику представників сторін

встановив:

Приватне підприємство «ЛІКОМ» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ПОТТЕР» про стягнення 51 834,09грн, у т.ч.: 44 620,80грн основного боргу; 2801,94грн пені, 4 009,76грн 40% річних та 401,59грн втрат від інфляції, нарахованих за період з 02.11.2017 по 22.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на порушення відповідачем зобовязань за договором №213 від 11.10.2017 в частині оплати переданого товару у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2018 за вказаною позовною заявою відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

До прийняття рішення у даній справі по суті заявлених вимог, 21.02.2018 позивачем подано клопотання про припинення провадження у даній справі. Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 44 620,00грн, у звязку з чим позивач відмовляється від позовних вимог у даній справі щодо стягнення з відповідача:

- 44 620,80грн основного боргу;

- 2801,94грн пені, 4 009,76грн 40% річних та 401,59грн втрат від інфляції, нарахованих за період з 02.11.2017 по 22.01.2018;

- 1600,00грн судового збору.

Вказана заява підписана директором позивача ОСОБА_1, проте у ній не зазначено про обізнаність позивача з наслідками відмови від позову та закриття провадження у даній справі.

Між тим, відповідно до ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

При цьому,відповідно до ч.2 цієї норми, до ухвалення судового рішення у звязку з такою заявою, суд має розяснити сторонам наслідки таких дій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2018, судом розяснено учасникам справи, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі: повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається; наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Вказана ухвала суду отримана позивачем 10.03.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №472. У встановлений судом строк позивач не відкликав свою заяву після розяснення йому наслідків.

Копія ухвали суду, направлена відповідачу за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.01.2018 повернута з довідкою відділення звязку с.Кашперівка від 10.03.2018, у якій причиною повернення вказано: «за зазначеною адресою не проживає».

В силу п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення, яким за змістом ст.232 ГПК України є і ухвала суду, є день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Отже, копія ухвали суду від 06.03.2018 вважається врученою відповідачу.

Розглянувши подані докази та заяву позивача про відмову від позову, суд вважає провадження у справі таким, що підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 2 вказаної норми визначено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно частини 3 вказаної норми, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як визначено частини 5 вказаної статті, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно п.4 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частина пені, процентів, втрат від інфляції, оскільки його дії не суперечать чинному законодавству, таку заяву підписана директором позивача, щодо якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутня інформація щодо обмеження його повноважень на вчинення від імені підприємства дій.

При цьому, оскільки відповідачем в рахунок оплати основної заборгованості 03.01.2018, 15.01.2018, 24.01.2018, 07.02.2018, 16.02.2018 перераховано грошові кошти у розмірі 44 620,08грн, на підтвердження чого надано виписки з рахунку, чим погашено основну заборгованість, суд вважає правильним провадження у справі у відповідній частині закрити на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, враховуючи відсутність предмету спору у відповідній частині.

Зважаючи на прийняття відмови від позову щодо інших заявлених вимог, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.232 ГПК України.

В ухвалі суду суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач у цій частині вимог також відмовився.

На підставі викладеного, керуючись ст.191, пп,2, 4 ч.1 ст. 231, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова