ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018р. Справа №914/2530/17

Суддя Запотічняк О.Д. при секретарі Думин В.Я.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області, м.Городок,

до відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Каменяр, с.Крисовичі, Мостиський район, Львівська область,

до відповідача-2: Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, с.Золотковичі, Мостиський район, Львівська область,

про: визнання недійсним рішення Золотковицької сільської ради від 21.07.2017р. №3, визнання недійсним договору на управління спадщиною та зобовязання відповідача-2 звільнити земельну ділянку пл.317,69га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради .

В судове засідання зявились:

Від прокуратури: ОСОБА_1 службове посвідчення№ 047912;

Від відповідача-1: не зявився;

Від відповідача-2:Тиндик Р.В. - представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області до відповідача-1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Каменяр, відповідача-2 Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області про визнання недійсним рішення Золотковицької сільської ради від 21.07.2017р. №3, визнання недійсним договору на управління спадщиною та зобовязання відповідача-2 звільнити земельну ділянку пл.317,69га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради .

Ухвалою від 06.12.2017 р. суд порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 14.12.2017 р.

Рух справи відображено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

Відповідачі позовних вимог не визнали .

Відповідач № 1 подав заперечення на позовну заяву 16.01.2018р. (вх..1565/18),він вважає, що Держгеокадастр є державним органом,який у відповідності до свого статусу є уповноваженим на здійснення державного нагляду за дотриманням земельного законодавства в Україні, а не органи прокуратури . Не обґрунтовано в чому порушені інтереси держави і як саме спірне рішення і договір порушують ці інтереси .

06.02.2018 р. на адресу суду від прокуратури Львівської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Прокуратура покликається на те, що земельні ділянки (паї),що передані в управління спадщиною СГ ТзОВ «Каменяр» знаходяться за межами населеного пункту ,згідно ч.2 ст.5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) сільські, селищні ради приймають рішення щодо виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток ,а районні державні адміністрації за межами населених пунктів , що не входить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ,яке має право розпоряджатись земельними ділянками державної власності відповідно до п. є.1 ст. 15 Земельного кодексу України,а не земельними частками (паями) на які громадяни отримали сертифікати , якими розпорядилась сільська рада шляхом укладення договору на управління спадщиною.Узв»язку із тим, що відсутній орган , уповноважений державою здійснювати відповідні функції прокурор звертається до суду за захистом державних інтересів . Як вбачається із змісту договору це не є договір на управління спадщиною, а передача земельних ділянок померлих громадян в оренду . Прокурор вважає,щоЗолотковицька сільська рада при прийнятті рішення №3 від 21.07.2017 року вийшла за межі наданих їй повноважень .

15.02.2018 р. на адресу суду від прокуратури Львівської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву Золотковицької сільської ради.Прокурорзазначає,що до відзиву долучені договори оренди спадкоємців померлих громадян та ТзОВ «Агрокультура»,як до так і після прийняття спірного рішення.Золотковицька сільська рада не дотрималась визначеного законом порядку щодо визнання спадщини відумерлою в судовому порядку, а договір на управління спадщиною є ніщо іншим , як фактичною передачею землі в оренду з метою отримання прибутку. Серед наданих до відзиву є договір оренди нерозподілених (не витребуваних ) земельних ділянок, укладений між орендодавцем Мостиською райдержадміністрацією Львівської області та ТзОВ «Агрокультура». Вказане свідчить, що одні і ті ж ділянки передавались в оренду двічі .

Прокурор в судове засідання 20.02.2018 р. зявився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача № 2 в судове засідання 20.02.2018 р. зявився, проти позову заперечив в повному обсязі.

Представник відповідача №1 в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Господарське судочинство у даній справі здійснюється за правилами, передбаченими ГПК України, у порядку загального позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ГПК України.

Сторони, у відповідності до ч. 6 ст. 183 ГПК України подали спільну заяву про перехід до розгляду справи по суті та підтвердження вирішення всіх процесуальних питань, передбачених ч. 2 ст. 182 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.03.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2018р.

У судовому засіданні 06.03.2018р. прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач 2, вийшовши за межі своїх повноважень, передала в оренду СГ ТзОВ «Каменяр» земельні ділянки (частки) загальною площею 317,69 га, власники яких померли, а спадкоємці не оформили право власності на такі ділянки. Оскільки такі ділянки розташовані за межами населеного пункту, згідно з ч.2 ст.5 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) розпорядження такими ділянками повинна здійснювати відповідна райдержадміністрація. Крім того, укладений на виконання оскаржуваного рішення №3 Про укладення договорів управління спадщиною ( не успадкованими частками (паями) між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ «Каменяр» договір управління спадщиною укладений не для збереження спадкового майна ,а задля отримання прибутку для обох відповідачів. При укладенні договору про управління спадщиною сільська рада повинна керуватися тими ж положеннями що і нотаріус. В договорі не зазначені кадастрові номери таких ділянок, відсутнє будь-яке посилання на документи про право власності на земельні паї та відомості про відкриття спадщини; відсутня державна реєстрація договору оренди в органах Держгеокадастру. Враховуючи наведені вище порушення вимог чинного законодавства, просить визнати недійсним рішення Золотковицької сільської ради від 21.07.2017р. №3, визнати недійсним договір на управління спадщиною та зобовязати відповідача-2 звільнити земельну ділянку пл.317,69га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради.

Представник відповідача 1 у відзиві на позов (вх. №1565/18 від 16.01.2018р.) повністю заперечив проти позову з наступних підстав. Прокурор не вправі звертатись із таким позовом, оскільки Держгеокадастр є державним органом ,який у відповідності до свого статусу є уповноваженим на здійснення державного нагляду за дотриманням земельного законодавства в Україні, а не органи прокуратури . Прокурор не обґрунтував в чому він вбачає порушення інтересів держави і як саме спірне рішення і договір порушують ці інтереси .

Представник відповідача 2 подав клопотання ( вх. № 112/18 від 16.01.2018 року в якому просив зупинити провадження у даній справі до набрання чинності рішенням у справі № 914/2530/17 . Суд відмовив у задоволенні даного клопотання ,оскільки відсутні підстави для зупинення, а оцінка договору може бути надана і даним складом суду.

Відповідач 2 у своєму відзиві ( вх № 3841/18 від 02.02.2018р.) повністю заперечив позовні вимоги та зазначив, що у відповідності з ч.2 ст. 1283 ЦК України

у місцевості де немає нотаріусів цю функцію виконують відповідні органи місцевого самоврядування з власної ініціативи, або за заявою спадкоємців вживають заходів щодо охорони спадкового майна . Таким чином був укладений договір управління спадщиною для збереження майна , оскільки спадкоємці не успадкували земельні паї із за відсутності коштів, а інші перебувають за кордоном і пізніше будуть оформляти спадщину. Щодо 20 ділянок загальною площею 44,4 умовних кадастрових гектарів, які знаходяться поза межами населеного пункту .Вказаними ділянками продовжує користуватись ТзОВ «Агрокультура Мостиська», яка уклала договір оренди з Мостиською районною державною адміністрацією Львівської області .Всі ділянки про які ідеться мова в позові є не успадкованими частками (паями).

На думку відповідача 2, оскаржуване рішення Золотковицької сільської ради Львівської області прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дії територіальної громади відповідача 2 як особи, яка управляє спадщиною, вчинялись в інтересах спадкоємців померлих громадян та держави, інтереси яких полягають у недопущенні безгосподарського використання земель померлих громадян, недопущенні зниженні або втраті їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту тощо, а також в інтересах територіальної громади щодо наповнення її бюджету. На підставі наведеного, відповідач 2 просить в позові відмовити повністю.

Відповідач 2 подав додаткові пояснення ( вх № 8820/18 від 13.03.2018 р.) в якому зазначив , що відповідачі 23.01. 2018 року уклали додаткову угоду №1 до договору управління спадщиною від 19.08.2017р. в якому сторони дійшли згоди щодо передачі в управління земельної ділянки площею 100 умовних гектарів землі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне:

Х сесією VII скликання Золотковицькою сільської ради Мостиського району Львівської області було прийнято рішення від 21 липня 2017 року № 3 Про укладення договорів управління спадщиною не успадкованими частками (пайями) між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ Каменяр.

Пунктом 1 Рішення відповідач 2 вирішив укласти з ТзОВ «Каменяр» договір управління спадщиною не успадкованими земельними ділянками частками (пайями) площею 324,49 га терміном на три роки , або з»явлення спадкоємця з 01.08.2017 року з платою 7 % від нормативно грошової оцінки земельних ділянок , які належать спадкодавцям (власникам) згідно списку.

19.08.2017р. між Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Каменяр, укладено договір на управління спадщиною , відповідно до п.1.1 якого Установник управління (відповідач 2) передає, а Управитель (відповідач 1) приймає в управління майно померлих осіб, яке потребує окремого утримання, догляду , вчинення інших фактичних або юридичних дій для підтримання його в належному технічному або функціональному стані у відповідності до додатку земельні ділянки які знаходяться на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , загальною площею 317,69 га згідно з додатком.

19.08.2017р. сторони також підписали Акт приймання-передачі за договором на управління спадщиною.

Листом №10-1313-0.1-1653/2-17 від 13.11.2017р. Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомив першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури, зокрема, про те, що в земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( в тому числі не витребувані паї) на території Золотковицької сільської ради розташовані за межами населених пунктів

При прийнятті рішення судвиходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

В силу частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Прокурор, звертаючись з позовом до суду, зазначив, щоЗолотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області було прийнято рішення від 21 липня 2017 року № 3 Про укладення договорів управління спадщиною не успадкованими частками (пайями) між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ Каменяр, яке слід визнати недійсним оскільки зазначені ділянки (не витребувані паї) знаходяться за межами населеного пункту, а відтак, право розпоряджатися такими ділянками належить відповідній райдержадміністрації.

З даного приводу суд зазначає наступне:

Аналізуючи положення ст.ст. 5, 9, 13 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а також пунктів 2,12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), можна прийти до висновку, що передача в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) здійснюється в залежності від місця розташування таких ділянок, а саме: за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради нерозподілені (невитребувані) земельні частки можуть передаватися в оренду в межах населених пунктів, а за рішенням районної державної адміністрації - за межами населених пунктів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Закон України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є спеціальним законодавчим актом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками та використання нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

Водночас, як вже зазначалося, в оренду відповідачу-1 було передано як земельні ділянки, так і земельні паї, які не успадковано спадкоємцями померлих громадян.

В цей же час, 20.09.2016р. Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли котрим, зокрема, внесено зміни в статті 1283 та 1285 ЦК України та статті 4, 19 ЗУ Про оренду землі.

Зокрема, відповідно до ст.1285 ЦК України (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо у складі спадщини є майно (а згідно ст.190 ЦК України майном являється не лише річ, але і майнові права на неї), яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.4 ЗУ Про оренду землі (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення), орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку ділянку в оренду на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, про що обов'язково зазначається у договорі оренди земельної ділянки (ч.6 ст.19 ЗУ Про оренду землі), в даному випадку був укладений договір на управління спадщиною.

Таким чином, з наведених приписів ЦК України та ЗУ Про оренду землі вбачається, що органом, котрий вправі передавати в оренду земельні ділянки (в т.ч. невитребувані земельні частки) померлих громадян до моменту прийняття спадкоємцями спадщини, або визнання її відумерлою в судовому порядку являються сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки, незалежно від того, чи така земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту чи за межами. Відповідні сільська, селищна, міська рада являються управителем спадщини в силу імперативних положень закону і для реалізації їхніх повноважень щодо передачі в оренду земельних ділянок від них не вимагається вчинення будь-яких інших дій (як от, звернення до суду з вимогою про визнання спадщини відумерлою, як це стверджує прокурор).

Аналізуючи всі викладені вище положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що приписи ЦК України та ЗУ Про оренду землі по відношенню до приписів ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) являються спеціальними в частині регулювання правової долі земельних ділянок, власники яких померли. З огляду на вказане, а також на те, що положення ЦК України превалюють над положеннями ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), в спірних правовідносинах до застосування підлягають саме положення ЦК України та ЗУ Про оренду землі.

Щодо доводів прокурора, що відповідачем-2 було передано в управління спадщиною земельну ділянку без проведення розмежування між не витребуваними земельними частками (паями) та не успадкованими земельними ділянками, що зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація не здійснена, відсутні межові знаки винесення в натурі, кадастрові номера даним ділянкам не присвоєні, суд зазначає наступне:

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З наведеного вбачається, що для задоволення позовних вимог про визнання незаконним акту органу місцевого самоврядування недостатньо встановити лише обставини суперечності цього акту вимогам закону. Для задоволення вимог потрібно також встановити, що незаконний акт органу місцевого самоврядування порушує права позивача. У випадку, якщо акт органу місцевого самоврядування прав позивача не порушує, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог про визнання його незаконним.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор звернувся із даним позовом в інтересах держави. При цьому, порушення прав та інтересів держави обгрунтовує тим, що державним інтересом в даній справі є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання передачі земельних ділянок у користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Інтерес держави, в даному випадку, полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права Українського народу.

Суд не погоджується з доводами прокурора про порушення оскаржуваним рішенням відповідача-2 прав та інтересів держави, оскільки цим рішенням в оренду було передано земельні ділянки, які не належать як до земель державної власності, так і до земель комунальної власності. Єдиним аргументом, котрий би міг свідчити про порушення прав та інтересів держави та слугувати підставою для задоволення позовних вимог, це законодавче віднесення повноважень щодо такої передачі до компетенції органів державної влади, а не органів місцевого самоврядування. Разом з тим, як вже зазначалося, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач-2 своєї компетенції щодо прийняття оскаржуваного рішення не перевищив.

Всі інші аргументи прокурора не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки:

Покликання на те , що оскаржуване рішення суперечить положенням чинного законодавства України, та передано в управління спадщиною земельну ділянку без проведення розмежування між не витребуваними земельними частками (паями) та не успадкованими земельними ділянками, що зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація не здійснена, відсутні межові знаки винесення в натурі, кадастрові номера даним ділянкам не присвоєні, суд зазначає наступне:

Земельна ділянка, яка передана в управління спадщиною може свідчити про порушення прав та інтересів власників цих земельних ділянок або їх спадкоємців, а не держави.

З огляду на викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог заявлених в інтересах держави про визнання недійсним рішення Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 21 липня 2017 року № 3 Про укладення договорів управління спадщиною не успадкованими частками (пайями) між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ Каменяр.

У пункті 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів зазначається, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, господарський суд зазначає, що перед тим як здійснювати аналіз правомірності та законності прийняття оскаржуваного рішення, в першу чергу слід зясувати чи порушуються прийняттям цього рішення права та інтереси позивача у справі. За відсутності порушень таких прав та інтересів, немає правових підстав для задоволення позову і доцільності у подальшому здійсненні аналізу правомірності та законності такого рішення. При цьому, в силу приписів ст.ст. 74, 76, 77, 78 ГПК України порушення своїх прав чи охоронюваних законом інтересів прийнятим рішенням позивач повинен довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Оцінюючи доводи прокурора, суд зазначає таке. В оренду відповідачем 1 передані відповідачу 2 земельні ділянки (паї) померлих громадян. Зазначена обставина встановлена і прокурором та підтверджена ним у відповіді на відзив . Також сторонами у справі підтверджується та обставина, що станом на дату винесення рішення у матеріалах справи відсутні дані про оформлення права власності на спірні ділянки спадкоємцями померлих громадян зі списку, що є Додатком №1 до оскаржуваного рішення. Відтак, Золотковицька сільська рада розпорядилася спірними ділянками померлих громадян (невитребуваними земельними ділянками) відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України ст.1285 Цивільного кодексу України, не виходячи за межі свої повноважень.Заслуговують на увагу суду покликання відповідачів, що прокурор не визначив органу , який зобов»язаний здійснювати контроль за землями і який вправі сам звертатися до суду за захистом порушеного права.

З огляду на встановлені господарським судом обставини, можна зробити висновок, що спірне рішення, яке оскаржується прокурором у цій справі, не може порушувати права чи законні інтереси держави, оскільки прийняте в межах повноважень Золотковицької сільської ради. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення Золотковицької сільської ради від 21.07.2017р. №3.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору на управління спадщиною від 19.08.2017р. укладеного між Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Каменяр, суд зазначає наступне:

ПостановоюЛьвівськогоапеляційногогосподарського суду від 13.03.2018 року у справі № 914/2094/17визнанонедійснимвищезазначенийдоговір, а відтак у відповідності з п.2 ст.231 господарсько процесуального кодексу суд закриваєпровадження у справі, якщовідсутній предмет спору.Тому в частині визнання недійсним договору від 19.08.2017 року укладеного між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ «Каменяр» слід закрити провадження у справі.

Позовна вимога про зобовязання відповідача-2 звільнити земельну ділянку пл.317,69га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради то така до задоволення не підлягає враховуючи наступне:

Як було зазначено вище прокурором не доведено порушення інтересів держави,крім того слід зазначити, що в судовому засіданні прокурор не зміг пояснити до якої форми власності належить спірна земельна ділянка, як її ідентифікувати, частина земельної ділянки є звільненою яка саме і яка площа прокурору невідомо.Крім того слід зазначити, що сторони у 2018 році уклали додаткову угоду від 23. Січня, якою внесли зміни до спірного договору і площа земельної ділянки змінена і складає 100 гектарів землі. Враховуючи ,що прокуратурою не доведено порушення інтересів держави, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобов»язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку пл.317,69 га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставі п.2 ч.4 ст. 129 ГПК України судові витрати у справі залишаються за прокурором.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.74,76-80, 86, 129, 236-241 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Золотковицької сільської ради від 21.07.2017 року № 3 - відмовити.

2.В задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання відповідача 2 звільнити земельну ділянку пл.317,69 га, що знаходиться на території Золотковицької сільської ради - відмовити.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору на управління спадщиною від 19.08.2017 року укладеного між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ «Каменяр» .

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду згідно із розділом ІV ГПК України

Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.