ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

28.03.2018

Справа № 910/3437/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Мілкінтерпром”, м. Київ

до 1. Страхова компанія “Стройполіс”, м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптіма-Лізинг”, м. Бровари, Київської області

про розірвання договору, визнання факту та стягнення 829 499,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мілкінтерпром” звернулось до суду з позовною заявою до Страхової компанії “Стройполіс” та Товариства з обмеженою відповідальністю "“Оптіма-Лізинг” про розірвання Договору лізингу № 21051017 від 21.05.2015 року, який укладений між ТОВ “Оптіма-Лізинг” (Лізингодавець) та ТОВ “Мілкінтерпром” (Лізингоодержувач), визнання події, що мала місце 12.12.2016 року страховим випадком відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №ДД 151228/003 від 28 грудня 2015 року та стягнення з Страхової компанії “Стройполіс” страхового відшкодування у розмірі 829 499,26 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що її необхідно повернути з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви, в ній об’єднано кілька вимог, а саме розірвання Договору лізингу № 21051017 від 21.05.2015 року, який укладений між ТОВ “Оптіма-Лізинг” (Лізингодавець) та ТОВ “Мілкінтерпром” (Лізингоодержувач), визнання події, що мала місце 12.12.2016 року страховим випадком відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №ДД 151228/003 від 28 грудня 2015 року та стягнення з Страхової компанії “Стройполіс” страхового відшкодування у розмірі 829 499,26 грн.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори (предмети позову) між позивачем та різними відповідачами, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є договори, які різняться у своєму правовому регулюванні (договір лізингу та договір страхування).

Аналізуючи вимоги, викладені в позовній заяві, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо підстав, якими обґрунтовується вимоги за кожним з договорів, що укладені між сторонами.

Підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України судом не встановлено.

Суд також зазначає, що при наступному зверненні до суду позивачеві слід врахувати, що вимога про визнання події, що мала місце 12.12.2016 року страховим випадком відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №ДД 151228/003 від 28 грудня 2015 року, є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення.

Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, тобто визнання події, що мала місце 12.12.2016 року страховим випадком відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №ДД 151228/003 від 28 грудня 2015 року має встановити суд при розгляді вимог щодо стягнення з Страхової компанії “Стройполіс” страхового відшкодування у розмірі 829 499,26 грн.

Господарський процесуальний кодекс України не містить положень щодо підвідомчості таких спорів господарським судам. Отже, категорія спорів щодо встановлення певних юридичних фактів у правовідносинах між юридичними особами не підвідомча господарським судам. Такі факти можуть встановлюватись господарським судом під час розгляду справи, яку віднесено до юрисдикції господарського суду чинним законодавством, тобто у разі, коли позивач звертається з позовом за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Мілкінтерпром” та додані до неї документи повернути заявникові.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                          C.М. Морозов