ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" березня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/462/17

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Свято-Николо-Тихвінського жіночого монастиря Київської Єпархії Української Православної Церкви, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного підприємства Валмар, Товариства з обмеженою відповідальністю Домашній птах про звернення стягнення на предмет іпотеки, за участю представників від:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 21.02.2018);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 10.05.2017);

третьої особи 1 не зявилися;

третьої особи 2 не зявилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017, у задоволені позовних вимог ПАТ Банк Камбіо про звернення стягнення у сумі 9 742 947,39грн на предмет іпотеки у даній справі відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24.01.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 та рішення господарського суду Київської області від 16.05.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

За результатами автоматизованого розподілу відповідна справа 15.02.2018 передана для розгляду судді Ейвазовій А.Р.

Ухвалою суду від 20.02.2018 вказану справу прийнято до провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання та встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

14.03.2018 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке мотивовано тим, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір не у повному розмірі. Так, відповідач вказує на те, що позивачем сплачено 1600,00грн судового збору, проте заявлено вимогу майнового характеру про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ПП «Вальмар» у розмірі 9 742 947,39грн.

Відповідне клопотання представником відповідача підтримано у підготовчому засіданні.

Представник позивача, висловлюючи думку щодо поданого клопотання, зазначив, що судовий збір у відповідному розмірі сплачено, оскільки при поданні позову неможливо було встановити вартість предмета іпотеки для сплати судового збору у відповідній частині.

Вислухавши пояснення представників сторін щодо поданого клопотання, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 15.02.2017, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяви №04/252 від 15.02.2017 (т.1 а.с.12)..

У відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення з даним позовом), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлювалась у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій позовній заявлені вимоги про звернення стягнення у розмірі 9 742947,39грн на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи вказані приписи законодавства, судовий збір з подано позовної заяви мав бути сплачений у розмірі 146 144,21грн (9 742 947,39/100*1,5), проте позивачем сплачено лише 1600,00грн, що підтверджуються платіжним дорученням №69 від 14.02.2017 (т.1 а.с.29).

Таким чином, позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 144 544,21грн (146144,21-1600,00).

За таких обставин, позивач фактично не виконав вимог чинного на момент звернення з позовною заявою процесуального законодавства в частині сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Обовязок позивача сплатити судовий збір та надати суду докази його сплати на момент звернення до суду з позовом визначався ст. ст. 44, 57 ГПК України (у відповідній редакції).

Такий же обовязок позивача при поданні позовної заяви встановлений і діючим на даний час законодавством п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, в силу якої до поданої позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, встановлений обовязок нормами, як діючими на момент звернення з позовом, так і на даний час, позивачем фактично не виконаний.

В силу ч.11 ст. 176 ГПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

При цьому, в силу п.9 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

За таких обставин, позовна заява, за якою порушено провадження у даній справі, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення встановлених недоліків надання доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

На підставі викладеного, Керуючись ч.11 ст.176, ст.ст. 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню окремо не підлягає.

Повний текст ухвали складено: 22.03.2018

Суддя А.Р. Ейвазова