ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018, м. Дніпро Справа № 904/1684/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 09.01.2018, адвокат

від Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 26.01.2018, представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 у справі №904/1684/17 (суддя Ліпинський О.В.; ухвалу постановлено о 12:14 год. у місті Дніпро, повний текст ухвали складено 22.02.2018)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепр-Блек-Ойл" на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтрансоіл", м.Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепр-Блек-Ойл", м.Дніпро

про стягнення 3394066,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Днепр-Блек-Ойл" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби, в якій просило:

- визнати неправомірним рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, оформленого у вигляді постанови про стягнення виконавчого збору від 30.01.2018 у виконавчому провадженні №54339023.

- зобов'язати посадову особу - начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Мойсеєнко Олександр Олегович, усунути допущені порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 30.01.2018 у виконавчому провадженні №54339023.

Подана апеляційна скарга мотивована тим, що постанову про стягнення виконавчого збору прийнято без урахування вимог п. 2 ст. 27, ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає стягнення виконавчого збору від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 19.02.2018 у справі №904/1684/17 (суддя Ліпинський О.В.) скаргу задоволено.

Визнано неправомірним рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, оформлене у вигляді постанови про стягнення виконавчого збору від 30.01.2018 року у виконавчому провадженні №54339023.

Скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 30.01.2018 року, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №54339023.

Місцевий господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця, оформлених у вигляді постанови про стягнення виконавчого збору. Стосовно вимог скаржника в частині зобов'язати посадову особу Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області усунути допущені порушення шляхом скасування оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, суд зауважив, що обраний скаржником спосіб відновлення порушеного права, не є ефективним, адже не виключає подальші протиправні дії чи бездіяльність відповідної посадової особи органу ДВС, у зв'язку із чим, суд задовольнив скаргу шляхом скасування відповідної постанови державного виконавця в судовому порядку.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (надалі - Шевченківський ВДВС міста Дніпра, орган ДВС, апелянт) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що при винесенні ухвали судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим порушені права особи дії якої оскаржуються. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 у справі №904/1684/17 та відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" на дії державного виконавця у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Шевченківський ВДВС міста Дніпра вказує на те, що судом застосовано ч.1 ст.45 Закону України "Про виконавче провадження" (щодо розподілу стягнутих з боржника грошових сум), до яких на його думку, мало бути застосовано ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у справі розглядається скарга на дії державного виконавця в частині складання постанови про стягнення виконавчого збору, а не в частині порушень норм щодо розподілу стягнутих з боржника грошових коштів. Також зазначає, що судом застосовано п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", але на думку апелянта, мало бути застосовано ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа). За твердженням апелянта державним виконавцем в межах виконавчого провадження №54339023 вжито всіх необхідних та передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішення суду. Крім того, скаржник звертає увагу і на порушення свого процесуального права щодо можливості бути присутнім в судовому засіданні та підготувати своєчасно заперечення на скаргу, оскільки про існування оскарженої ухвали від 19.02.2018 дізнався від представника боржника 22.02.2018. Зазначає, що 14.02.2018 Відділу стало відомо про прийняття ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2018 скарги на дії виконавчої служби до розгляду та призначено її розгляд на 12.02.2018 о 14:00 год. та складання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 про відкладення розгляду скарги на 19.02.2018 о 12:00 год.; 15.02.2018 представник Відділу подав до суду заяву про ознайомлення зі справою №904/1684/17, оскільки до Відділу подана скарга боржника не надходила і вищезазначена ухвала суду від 05.02.2018 також службою отримана не була. 16.02.2018 представник Відділу ознайомився з матеріалами даної справи та подав до суду клопотання про перенесення судового засідання, яке призначене на 19.02.2018, у зв'язку з вичерпаним часом для підготовки ґрунтовного заперечення на скаргу та з проханням провести судовий розгляд справи за участю представника Шевченківського ВДВС міста Дніпра. Проте судом першої інстанції було проігноровано заявлене клопотання та розглянуто скаргу за відсутності представника Відділу.

26.03.2018 до матеріалів справи надійшло клопотання Шевченківського ВДВС міста Дніпра про долучення судом апеляційної інстанції до даної справи постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі №816/823/17.

ТОВ "Полтрансоіл" (позивач, стягувач) у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що державний виконавець застосовуючи ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" мав врахувати ч.2 ст.27 цього Закону, яка ставить право державного виконавця на стягнення виконавчого збору в залежність від суми стягнутих коштів за виконавчим документом, тобто державний виконавець не може стягувати виконавчий збір за відсутності факту стягнення хоча б якоїсь частини боргу за виконавчим документом. Крім того, відповідач (боржник) добровільно виконав рішення суду частково у сумі 150000,00 грн. згідно платіжних доручень №282 від 09.06.2017 та №297 від 19.06.2017 до моменту відкриття виконавчого провадження, решта стягнутої суми за рішенням суду залишається несплаченою. Позивач вважає рішення державного виконавця протиправним, оскільки, на його думку, має місце і безпідставність прийняття постанови про стягнення виконавчого збору і невірне визначення суми виконавчого збору. Позивач не погоджується і з доводами Шевченківського ВДВС міста Дніпра про те, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження №54339023 вжито всіх необхідних та передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішення суду. За твердженням позивача, протягом перебування виконавчого документу у Шевченківському ВДВС міста Дніпра, державним виконавцем не було вчинено достатньо ефективних дій та не здійснено заходів щодо реального виконання наказу у справі №904/1684/17, а тому стягувач вирішив забрати виконавчий документ з виконання, на що мав законне право.

Також позивач у відзиві повідомляє суд, що через далеку відстань до місцезнаходження суду, не зможе забезпечити явку повноважного представника до судового засідання та просить суд апеляційної інстанції вирішити справу за наявними матеріалами без участі позивача.

ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" (відповідач, боржник) у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта та вважає, що державний виконавець, будучи обізнаним щодо часу та дати розгляду скарги на його рішення в ході виконання судового рішення у справі №904/1684/17, не скористався своїми процесуальними правами щодо надання письмових пояснень на скаргу та доказів, а також не з'явився до судового засідання призначеного на 19.02.2018, перенесеного з 12.02.2018 у зв'язку з неявкою представника Шевченківського ВДВС міста Дніпра. Також вважає, що всі вчинені державним виконавцем дії під час виконання судового рішення у ВП №54339023, пов'язані із здійсненням організаційних заходів виконавчого провадження, які не спрямовані на забезпечення реального виконання судового рішення. Жодних дій по стягненню з боржника на користь стягувача присуджених виконавчим документом сум вчинено не було, грошові кошти в примусовому порядку державним виконавцем не стягувались, а тому підстав виносити постанову від 30.01.2018 про стягнення з ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від стягнутих сум у державного виконавця не було. На думку відповідача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця, оформленого у вигляді постанови про стягнення виконавчого збору від 30.01.2018 у виконавчому провадженні №54339023.

За правилами частини 2 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановляння ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Розглянувши клопотання позивача, колегія суддів визнала, що неявка представника цієї особи в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджатиме розгляду даної справи по суті спору.

В судовому засіданні 28.03.2018 представник Шевченківського ВДВС міста Дніпра підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача заперечував на задоволення апеляційної скарги з підстав зазначених у відзиві.

У судовому засіданні 28.03.2018 за результатами перегляду даної справи судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників відповідача та державної виконавчої служби, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 у справі №904/1684/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепр-Блек-Ойл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтрансоіл" заборгованість у розмірі 2350000,00 грн., 705000,00 грн. штраф, 61615,00 грн. 3% річних, 277451,38 грн. інфляційні втрати та 50911,00 грн. судового збору.

07.06.2017 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 видано відповідний наказ (а.с.282 т.1).

19.07.2017 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №54339023 з виконання наказу №904/1684/17 виданого 07.06.2017 Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості у розмірі 2350000,00 грн., 705000,00 грн. штрафу, 61615,00 грн. 3% річних, 277451,38 грн. інфляційних втрат та 50911,00 грн. судового збору (а.с.12 т.2).

29.01.2018 до державної виконавчої служби від ТОВ "Полтрансоіл" надійшла заява від 25.01.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.13 т.2).

30.01.2018 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". В постанові зазначено припинити чинність арешту майна боржника накладеного постановою про арешт майна боржника ВП №54339023 від 19.07.2017; припинити чинність арешту коштів божника накладеного постановою про арешт коштів боржника ВП №54339023 від 25.07.2017 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення з ВП №54339023; вивести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору ВП №54339023 від 30.01.2018; вивести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №54339023 від 30.01.2018; виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 30.01.2021 (а.с.17 т.2).

30.01.2018 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 прийнято постанову про стягнення з боржника ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" виконавчого збору в розмірі 339406,64 грн. на підставі статей 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження". Постанову обґрунтовано тим, що відповідно до частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (а.с.15 т.2).

02.02.2018 ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із скаргою на рішення державного виконавця від 02.02.2018 вих.№0202-18.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ТОВ "Днепр-Блек-Ойл", виходив із того, що оскільки під час примусового виконання рішення у даній справі, державним виконавцем не було фактично стягнуто грошових сум з боржника, державний виконавець не мав жодних правових підстав для винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів переглядаючи справу в апеляційному порядку погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.п. 1, 3 частини першої, частини четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

У частині третій статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1 цієї статті);

- виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частина друга цієї статті).

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Отже, аналіз наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що розмір виконавчого збору вираховується з фактично стягнутої або повернутої суми.

Між тим, при винесенні постанови від 31.01.2018 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 339406,64 грн., державним виконавцем не зазначено ані фактично стягнутої суми або повернутої суми, ані вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Не з'ясовано та не враховано державним виконавцем також дійсного розміру заборгованості, яка підлягає примусовому виконанню, з огляду на часткове виконання судового рішення відповідачем в добровільному порядку на загальну суму 150000,00 грн., згідно платіжних доручень №282 від 09.06.2017 та №297 від 19.06.2017.

Доводи апелянта про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи не знайшли свого підтвердження та відхиляються судом апеляційної інстанції в силу наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що Відділом державної виконавчої служби дійсно вчинено низку значимих дій на виконання означеного наказу: арешт майна боржника, арешт коштів боржника, запити інформації тощо. Однак такі дії не завершилися примусовим стягненням коштів з рахунків відповідача. В наказі від 07.06.2017 (а.с.55 або 100 т.2) немає відміток ВДВС про стягнення коштів, платіжні доручення, надані до матеріалів справи не містять доказів їх фактичного виконання Банком.

Таким чином, з моменту відкриття виконавчого провадження та до його закінчення будь-які грошові кошти боржника на користь стягувача не перераховувалися та в примусовому порядку державним виконавцем не стягувалися.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що матеріали справи не містять докази фактичного стягнення грошових коштів на виконання судового рішення державною виконавчою службою.

За таких обставин у державного виконавця не було законних підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскарженій постанові від 31.01.2018.

Дослідивши доводи представника апелянта з посиланням на практику Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.02.2018 у справі №816/823/17, колегія суддів встановила, що при розгляді справи №816/823/17 судом касаційної інстанції було висловлено правову позицію, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2014 №1404-VIII) стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

З огляду на означену правову позицію колегія суддів погоджується з наведеними в судовому засіданні доводами представника Шевченківського ВДВС міста Дніпра, щодо того, що за означених вище обставин при поверненні стягувачеві наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/1684/17, виданого 07.06.2017, державний виконавець зобов'язаний був винести постанову про стягнення виконавчого збору у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу. Разом із цим, при винесенні такої постанови державний виконавець за приписами вказаного Закону мав визначити розмір такого виконавчого збору, виходячи із розміру фактично стягнутих грошових коштів, про що зазначити безпосередньо в цій постанові, тобто навести вмотивовані підстави вчинення такої дії. Проте, під час розгляду даної справи судом встановлено, що такого обґрунтування своїх дій державний виконавець у постанові про стягнення виконавчого збору не навів.

Відтак наведена вище правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.02.2018 у справі №816/823/17 не може в повній мірі бути застосована при вирішенні даної справи, спірні правовідносини у якій не є подібними до спірних правовідносин, які були предметом розгляду у справі №816/823/17.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неповідомлення судом Шевченківський ВДВС міста Дніпра про слухання справи, неврахування клопотання представника цього ВДВС про відкладення розгляду справи та розгляд скарги без участі представника ВДВС судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до приписів частини першої статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Керуючись наведеною нормою, Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 05.02.2018 прийняв скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепр-Блек-Ойл" на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до розгляду та призначив її розгляд у засіданні на 12.02.2018 о 14:00 год.

Копію означеної ухвали судом направлено сторонам та ВДВС, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті ухвали від 05.02.2018 (а.с.25 т.2), однак докази про отримання органом державної виконавчої служби цієї ухвали в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи неявку у судове засідання представника ВДВС та відсутність доказів його належного повідомлення, ухвалою від 12.02.2018 Господарський суд Дніпропетровської області відклав розгляд скарги на 19.02.2018 о 12:00 год.

Як свідчать відмітки канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області на звороті ухвали від 12.02.2018 про відкладення розгляду скарги, вона була надіслана усім учасникам 13.02.2018 (а.с.61 т.1), доказів отримання цієї ухвали органом ДВС матеріали справи також не містять.

Проте, 14.02.2018 ТОВ "Днепр-Блек-Ойл" (відповідач, боржник) надав до місцевого господарського суду докази на підтвердження вручення Шевченківському ВДВС міста Дніпра повідомлення вих.№1302-18/1 від 13.02.2018 з копією ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 у справі №904/1684/17, що засвідчується вх.№2271 від 14.02.2018 і підписом секретаря Губаренко (а.с.63-64 т.2), та не заперечується апелянтом.

Таким чином, з 14.02.2018 орган ДВС фактично був обізнаний про розгляд господарським судом Дніпропетровської області даної скарги 19.02.2018.

Проте, за заявою органу ДВС саме від 14.02.2018 та поданої до місцевого господарського суду 15.02.2018, державний виконавець Шевченківського ВДВС міста Дніпра ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи та сфотографував необхідні матеріали лише 16.02.2018 (а.с.65 т.2).

Також 16.02.2018 представником органу ДВС подано до суду клопотання про перенесення судового засідання призначеного на 19.02.2018 о 12:00 год., у зв'язку з вичерпаним часом для підготування ґрунтовного заперечення на скаргу та проведення судового розгляду справи 904/1684/17 у присутності представника Шевченківського ВДВС міста Дніпра.

Представник Шевченківського ВДВС міста Дніпра у судове засідання призначене на 19.02.2018 не з'явився, але зважаючи на наявні у суду доказів належного повідомлення державного виконавця про розгляд скарги, враховуючи приписи ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд правильно вирішив, що неявка останнього не перешкоджає розгляду скарги та розглянув скаргу за відсутності представника органу ДВС, оскільки строки розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення визначені Господарським процесуальним кодексом України та не можуть бути продовжені, зокрема за наявності доказів про обізнаність ВДВС про розгляд скарги судом.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, неявка представника органу державної виконавчої служби у судове засідання та розгляд скарги за відсутності органу ДВС не мала наслідком прийняття неправильного судового рішення, оскільки повнота встановлених судом першої інстанції обставин дозволяла надати правильну правову оцінку оскарженим діям державного виконавця.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Шевченківського ВДВС міста Дніпра задоволенню не підлягає, а оскаржена ухвала суду першої інстанції про розгляд скарги на рішення державного виконавця у даній справі підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі, тому відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 у справі №904/1684/17 - залишити без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Шевченківській відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 29.03.2018.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова