ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"19" березня 2018 р.Справа № 924/1284/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Сарело Р.О. розглянувши матеріали справи
за позовом заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство екології та природних ресурсів України, м. Київ

до 1. Національного природного парку „Подільські товтри, м. Кам`янець - Подільський

2. фізичної особи - підприємця Дукаєва Хусейна Саідовича, м. Кам`янець - Подільський

про - визнання недійсним договору про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р.

- зобов`язання ФОП Дукаєва Хусейна Саідовича привести у попередній стан лісові ділянки в кварталі 56 виділу 20 Староушицького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП „Подільські Товтри на території Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району шляхом звільнення їх від розміщених автопричепів, демонтажу пірса та дерев`яного будинку.

Представники сторін:
від позивача - не з`явився

від відповідача 1 - не з`явився

від відповідача 2 - Шишкін С.В. за довіреністю

від прокуратури - Кухар Н. Ю. - за посвідченням

встановив

Заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р. (із врахуванням додаткової угоди до нього від 15.02.2017р.), посилаючись на ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України, а також просить суд зобов`язати ФОП Дукаєва Хусейна Саідовича привести у попередній стан лісові ділянки в кварталі 56 виділу 20 Староушицького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП „Подільські Товтри на території Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району шляхом звільнення їх від розміщених автопричепів, демонтажу пірса та дерев`яного будинку, що зафіксовано актами перевірки природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позову прокурор стверджує, що згідно спірного договору надана відповідачу-2 для рекреації земельна ділянка є лісовою ділянкою природно-заповідного фонду, яка повинна надаватись у користування для будь-яких потреб, у т.ч. рекреаційних, відповідно до вимог Лісового кодексу України. Зазначає, що в порушення вимог ст.18 Лісового кодексу України земельну ділянку надано для здійснення рекреаційної діяльності без рішення відповідного органу виконавчої влади та погодження.

Відповідно до п. 1.4 Положення про НПП „Подільські Товтри, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 26.01.2005р. №46 (у редакції наказу Мінприроди 15.08.2013р. № 353), парк віднесено до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України.

Просить врахувати, що НПП „Подільські Товтри як постійний землекористувач в порушення вимог ст. 18 Лісового кодексу України уклав спірний довгостроковий договір із відповідачем-2 за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади та будь-якого погодження, не зазначивши при цьому, що рекреаційна діяльність буде проводитись на лісовій земельній ділянці.

Прокурор стверджує, що за наслідками укладеного спірного договору про рекреаційну діяльність відповідач-2 здійснює господарську діяльність, розміщує тимчасові споруди, облаштовує пірси, автостоянки, стихійні сміттєзвалища, необлаштовані місця розведених багать, чим порушує ґрунтовий покрив природно-заповідної зони. Вказані порушення зафіксовані актами перевірок, актами обстежень.

Відтак вважає, що підписання відповідачами спірного договору всупереч встановленому державою порядку порушує інтереси держави у сфері контролю за охороною та використанням об`єкту природно-заповідного фонду, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом.

Крім того, прокурор просить суд в порядку ст.257, 261 ЦК поновити строк позовної давності при зверненні із даним позовом, оскільки прокурор не був стороною спірного договору і про його існування та порушення вимог природоохоронного законодавства він дізнався 29.09.2017р. з інформації Державної екологічної інспекції щодо порушення вимог природоохоронного законодавства. При цьому, Міністерству екології і природних ресурсів України як органу управління ПНН „Подільські Товтри про спірний договір стало відомо після звернення до прокуратури.

У додатковому письмовому поясненні від 16.02.2018р. прокурор вказує на те, що факти порушення природоохоронного законодавства встановлені в ході проведення перевірок та обстеження земельних ділянок, за результатами яких складені відповідні акти. Так, на земельній ділянці у виділі 20 кварталу 56 встановлено автомобільні причепи (фургони) без автомобілів, у кількості 9 штук (типу СКІФ), які призначені для відпочинку (акт обстеження земельної ділянки №405/01/1 від 24.07.2017р - фото-таблиці № 2, 3, 4), що свідчить про використання їх як тимчасових споруд. Навколо місць встановлення причепів спостерігається ущільнення ґрунту, поверхнева рослинність відсутня, виявлені місця розведення багаття на вказаних ділянках лісового фонду.

У виділі 20 кварталу 56 виявлено встановлення садового будиночку розміром 6 на 4 метри (акт обстеження земельної ділянки №405/01/1 від 24.07.2017 - фото-таблиці № 5, 6). У виділах 29, 16, 25, 24, 21, 20, 31, 18 кварталу 56 виявлені стихійні сміттєзвалища площею 1 кв. м кожне. У виділі 20 кварталу 56 по зрізу води річки Дністер облаштовано пірс для заходу у воду (акт обстеження земельної ділянки №405/01/1 від 24.07.2017 р. - фото-таблиці № 9, 10).

Прокурор вказує на те, що згідно додаткової угоди до договору № СТ1416 від 01.09.2010 року, яку укладено 15.02.2017 року із відповідачем-2 з додатками до неї у вигляді план-схем ділянок, де проводиться господарська діяльність з надання послуг з рекреації, зазначено, що діяльність має проводитись у виділах 10, 6, 7 кварталу 57. Однак, як встановлено Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області, послуги з рекреації ПП Дукаєвим X. С. в кварталі 57 здійснюються також у виділах 11, 9, 8, 5, 2.

Під час обстеження цих виділів виявлені встановлені столи та лави для відпочинку. В місцях їх встановлення спостерігається ущільнення ґрунту, поверхнева рослинність відсутня, виявлені необлаштовані місця розведення багаття (землі лісового фонду природно-заповідного призначення). У виділах 2, 5, 8, 9 зафіксовані стихійні сміттєзвалища площею 1 кв. м кожне.

Відтак, просить суд зобов`язати відповідачяа-2 привести місця відпочинку у попередній стан, а саме квартал 56 виділу 20, який знаходиться на території Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району, звільнивши їх від розміщених автопричепів, демонтажу пірса та дерев`яного будинку.

Позивач (Міністерство екології та природних ресурсів України) у письмовій заяві від 15.02.2018р. №215/11-18 позовні вимоги підтримує, посилаючись на вимоги ст. ст. 43, 44, 46 ЗК України, якими передбачено, що на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної мети встановлюється диференційний режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно із функціональним зонуванням. Відтак, природоохоронним законодавством визначено дозволену на території зон рекреації діяльність та обмеження щодо її провадження.

Посилаючись на ст. 21 Закону України „Про природно-заповідний фонд позивач вказує, що зона регульованої рекреації, до якої віднесена земельна ділянка, надана відповідачу-2 по спірному договору для здійснення рекреації (відпочинок, оздоровлення населення, облаштування туристичних маршрутів), де забороняється рубка лісу, промислове рибальство, мисливство, що може негативно вплинути на стан заповідної зони. Відтак вважає, що договір здійснення рекреаційної діяльності №СТ1416 від 01.09.2010р. суперечить актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства.

Відповідач-1 (НПП „Подільські Товтри) у письмовому відзиві від 31.01.2018р. за вих.№86 погоджується з доводами прокурора, вважає правомірними позовні вимоги про визнання недійсною угоди на рекреаційну діяльність, просить розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідач-2 (ФОП Дукаєв Хусейн Саідович) у відзиві від 29.01.2018р. із позовними вимогами не погодився, посилаючись на те, що прокурором не подано доказів на підтвердження того, що під час укладення спірного договору відповідачі порушили вимоги чинного законодавства, зокрема п.1 ст. 203 ЦК України, відповідно до якого зміст угоди не повинен суперечити кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства.

Не погоджується із твердженням прокурора про те, що земельні ділянки по спірній угоді є лісовими ділянками природно-заповідного фонду, оскільки листом Головного управління держгеокадастру у Хмельницькій області (від 23.01.2018р.) землі природно-заповідного фонду НПП „Подільські Товтри як землі лісогосподарського призначення не обліковуються. Відтак, доводи прокурора про порушення спірною угодою норм статей 3,16,17,18,10 Лісового кодексу України вважає безпідставним, просить відмовити у позові.

Крім того, відповідач-2 стверджує, що у випадку неналежного виконання договору однією із сторін може ставитись питання про його розірвання, а не про визнання недійним. Відтак, прокурором та позивачем не подано доказів, які б свідчили, що під час укладення спірного договору відповідачі порушили вимоги чинного законодавства.

Також, відповідач-2 просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог про визнання недійсним договору про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р. і відмовити в позові у зв`язку із спливом позовної давності. Вказує, що прокуратура знала про існування спірного договору, що підтверджено листом держінспекції №94-037-14 від 08.08.2014р. за наслідками перевірки в порядку нагляду Хмельницькою міжрайонною прокуратурою.

Розглядом матеріалів справи встановлено:
Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 26.01.2005р. №46 затверджено Положення про Національний природний парк „Подільські Товтри, до якого внесені зміни та доповнення наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.08.2013р. №353 (викладеного в новій редакції) та наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 28.07.2015р. №280.

Згідно з п. 1.1 Положення про Національний природний парк „Подільські Товтри створений відповідно до Указу Президента України від 27.06.1996р. №474/96 „Про створення національного природного парку „Подільські Товтри, є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до п. 1.6, 2.1 Положення загальна площа парку становить 261316 га землі, у т. ч. 4453,06 га земель, що надаються у постійне користування Парку та 256862,994 га земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів. Парк створений з метою збереження, відтворення та раціонального використання природних ландшафтів Поділля з унікальними історико-культурними комплексами, що мають важливе природоохоронне, наукове, освітнє, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.

Згідно п.3.4 Положення передбачено, що для забезпечення виконання основних завдань та проведення природоохоронних заходів, науково-дослідних, господарських робітна території парку, адміністрація має право, зокрема, надавати в установленому порядку платні послуги згідно із законодавством.
На території парку відповідно до природоохоронного законодавства виділяють такі зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська (п. 4.3 Положення).

Зона регульованої рекреації в ї межах проводяться короткостроковий відпочинок та оздоровлення населення, огляд особливо мальовничих та пам`ятних місць. Зона стаціонарної рекреації призначена для розміщення готелів, мотелів, кемпінгів, інших об`єктів обслуговування відвідувачів парку. (п. 4.3.2, 4.3.3 Положення).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2007р. №681 Національному природному парку „Подільські Товтри 05.08.2011р. видано Державний акт серія ЯЯ №337783 на право постійного користування земельною ділянкою площею 259,6520 га, яка розташована на території Калачковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

01.09.2010р. між Національним природним парком „Подільські Товтри (сторона-1) та ФОП Дукаєвим Хусейном Саідовичем (сторона-2) укладено договір про рекреаційну діяльність №СТ1416, за умовами якої сторона-1 дозволяє стороні-2 проводити рекреаційну діяльність, яка пов`язана із наданням усіх видів рекреаційних послуг в лісовому масиві Староушицького природоохоронного науково-дослідного відділення (квартали 14, 15, 16) на площі 216 га у зоні регульованої рекреації НПП „Подільські Товтри та спрямована на відновлення розумових, духовних і фізичних сил людини шляхом загальнооздоровчого і культурно-пізнавального відпочинку, туризму, санаторно-курортного лікування, любительського та спортивного рибальства, полювання тощо.

У зоні регульованої рекреації може бути передбачене здійснення спортивного рибальства та мисливства, огляд особливо мальовничих і пам`ятних місць, улаштування та відповідне обладнання туристичних маршрутів і екологічних стежок. Зона регульованої рекреації в її межах проводяться короткостроковий відпочинок та оздоровлення населення, огляд особливо мальовничих пам`ятних місць; у цій зоні дозволяється влаштування та обладнання туристських маршрутів і екологічних стежок, забороняється рубка лісу, промислове рибальство, мисливство, інша діяльність, яка може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони (п. 1.1 договору).

Передбачено, що стороні-2 дозволяється влаштовувати причали (при наявності погодження компетентного органу), встановлювати тимчасові, некапітальні споруди з метою організації відпочинку, ночівлі, прокату спорядження, споживання їжі, продажу продуктів, напоїв (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору передбачено, що сторона-1 дозволяє одночасно перебувати не більше 1,62 людини на га (при цьому у пункті 5.17 ДБН 360-92* передбачено в зоні регульованої рекреації можливість концентрації на береговій смузі до 4 чол. в день на 1 погонний метр берегової смуги). Розмір ліміту на рекреаційне навантаження території щорічно встановлюється Міністерством охорони навколишнього середовища України.

На виконання Постанови КМ УКРАЇНИ від 28 грудня 2000 р. №1913 „Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватись бюджетними установами природно-заповідного фонду (в редакції постанови КМУ від 02.06.2003р. №827) на території НПП „Подільські Товтри за відвідування рекреаційних зон введено плату, розмір плати щорічно затверджується наказом НПП „Подільські Товтри, при зміни вартості відвідування рекреаційних зон сторона-1 повідомляє сторону-2 у тижневий термін. (п. 1.3 договору).

Згідно п.7.1 угоди сторони передбачили, що строк дії угоди визначається з дати підписання до 31 січня 2059 року. Угода підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

15.02.2017р. між сторонами підписано додатковий договір (угода) до договору про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р., відповідно до якої внесено зміни, а саме:

- абзац 1 пункт 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторона-1 домовились зі стороною-2 про організацію здійснення, та надає дозвіл на проведення рекреаційної діяльності, яка пов`язана з наданням усіх видів рекреаційних послуг в Староушицькому природоохоронному науково-дослідному відділенні у кварталах № 55, 56, 57, на території природно-заповідного фонду площею 20 га

У зоні регульованої рекреації - в її межах проводяться короткостроковий відпочинок та оздоровлення населення, огляд особливо мальовничих і пам`ятних місць; у цій зоні дозволяється влаштування та відповідне обладнання туристських маршрутів і екологічних стежок; тут забороняються рубки лісу головного користування, промислове рибальство й промислове добування мисливських тварин, інша діяльність, яка може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони.

- розділ IV „зобов`язання сторони-2 пункт 4.5 викласти в такій редакції: „від 01.03.2017 року щорічно вносить за відвідування облаштованого місця відпочинку рекреаційної зони на рахунок адміністрації кошти на природоохоронні заходи в розмірі вартості не менше ніж за 1500 одноденних відпочинків (відвідувань) в рік, з приміткою „за послуги які надавались при відвідуванні облаштованої рекреаційної зони.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.01.2018р. за вих.№32-22-0.17-20/119-18 повідомлено, що землі, які перебувають у постійному користуванні НПП „Подільські Товтри віднесено до категорії земель землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

В матеріалах справи наявний Таксаційний опис (Проект організації та розвитку лісового господарства природоохоронного науково-дослідного відділення НПП „Подільські Товтри за 2009 рік із відомостями поквартальних підсумків, відповідно до аркушів 38-45 квартали 55, 56, 57 віднесено до зони регульованої рекреації.

Судом до уваги приймається таке.
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 207 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання, яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Із матеріалів справи слідує, що прокурор в обґрунтування позову про недійсність спірного договору посилається на те, що він порушує вимоги Лісового кодексу щодо порядку передачі в користування лісу. Проте, із такими доводами суд не може погодитись, оскільки предмет спірного договору про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р. (із врахуванням додаткової угоди до нього від 15.02.2017р.) не містить домовленості сторін про передачу в користування лісових ділянок. Не було такої передачі і фактично під час виконання спірного договору. Між сторонами не підписувались будь-які акти щодо передачі в користування лісових чи земельних ділянок.

Згідно п. 1.1 про рекреаційну діяльність №СТ1416 від 01.09.2010р. (із врахуванням додаткової угоди до нього від 15.02.2017р.) передбачалось, що сторона-1 дозволяє стороні-2 проводити рекреаційну діяльність, яка пов`язана із наданням усіх видів рекреаційних послуг. Таким чином спірним договором не можуть бути порушені норми Лісового кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 20 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Таким чином укладення договору про рекреаційну діяльність узгоджується як з чинним законодавством, так із Положенням про Національний природний парк „Подільські Товтри (затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 26.01.2005р. №46, із подальшими змінами).

При цьому прокурор посилається на акти перевірок дотримання природоохоронного законодавства за наслідками перевірки НПП „Подільські Товтри, а не ФОП Дукаєва Х.С., результати яких судом не можуть братись до уваги, оскільки такі обставини не є предметом дослідження по даній справі. Доводи прокурора щодо неналежного виконання відповідачем-2 спірного договору не є підставою для визнання договору недійсним вцілому, оскільки допущені під час виконання договору порушення умов договору можуть бути підставою для його розірвання і не дають підстав стверджувати недійсність договору.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним. (п.п. 2.1, 2.2 постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013р. №11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними.

Виходячи із правової природи оскаржуваного договору судом встановлено, що останній відповідає вимогам чинного законодавства, відтак правові підстави для визнання договору недійсним із врахуванням вимог ст. 228 ЦК України, в матеріалах справи відсутні та відповідними доказами не підтверджені.

Щодо позовної вимоги прокурора про зобов`язання ФОП Дукаєва Хусейна Саідовича привести ділянки у попередній стан шляхом звільнення їх від розміщених автопричепів, демонтажу пірса та дерев`яного будинку, судом приймається до уваги, що така вимога може бути задоволена судом лише за наслідками визнання правочину недійсним з метою повернення сторін в попередній стан. За відсутності підстав визнання недійсним договору у суду немає підстав для задоволення позову в частині приведення лісових ділянок у попередній стан.

Щодо заяви відповідача-2 про застосування до спірних правовідносин позовної давності, судом враховується, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ст. 261 ЦК України).

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Із врахуванням того, що спірним договором права позивача не порушені, а позовні вимоги необґрунтовані, позовна давність в даному випадку не може застосовуватись.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ст. 76 ГПК України).

Враховуючи викладене, з наведених прокурором підстав, спірна угода не може бути визнана недійсною. Отже позов задоволенню не підлягає. Судові витрати покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 22.03.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 5 прим. :
1 - до справи,
2 - Міністерству екології та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35)
3 - Національному природному парку "Подільські Товтри" (32301, Хмельницька обл., м. Кам`янець - Подільський, площа Польський ринок, 6)
4 - ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
5 - Прокуратурі Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3)
Всім рекомендованим з повідомленням