ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р.Справа № 922/4434/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радуга-Центр Плюс", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Валентиновича, м. Харків
про стягнення 11842,34 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Третьякова Н.Ю. (угода про надання правової допомоги № 9/цп від 09.02.2018 р.);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радуга-Центр Плюс", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Валентиновича, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 11842,34 грн. заборгованості зі сплати комунальних послуг за договором оренди приміщення № 53 від 01.01.2013.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору щодо відшкодування комунальних послуг, спожитих в січні-лютому 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Радуга-Центр Плюс", м. Харків прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 05.02.2018.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 05.02.2018, від 19.02.2018, від 05.03.2018 розгляд справи відкладався в зв'язку з неявкою на судове засідання представника відповідача та необхідністю надання сторонами додаткових документів.

В процесі розгляду справи відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 3124 від 05.02.2018 р.), в якому просить суд залишити позовну заяву без руху з наступним залишенням без розгляду та поверненням позивачу в силу ст. ст. 162, 164, 172 ГПК та ч. ч. 1, 3, 4 ст. 174 ГПК України.

Зазначене клопотання відхилено господарським судом в зв'язку з його безпідставністю.

Відповідач подав до суду заяву (вх. № 3125 від 05.02.2018 р.), в якій заявляє про застосування строків позовної давності до позовних вимог ТОВ "Радуга-Центр Плюс".

Відповідач заявив клопотання (вх. № 3128 від 05.02.2018 р.), в якому просить суд призначити почеркознавчу експертизу по справі № 922/4434/17, а на вирішення експерта поставити питання «Чи виконано підпис напроти прізвища ФОП Чорний Д.В. на договорі оренди № 53 від 01.01.2013 Чорним Дмитром Валентиновичем або іншою особою». В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що він не підписував зазначеного договору, а тому нібито не має обов'язку сплачувати заборгованість яка є предметом розгляду суду в межах даної справи.

Однак, зазначене клопотання залишене судом без задоволення, оскільки, предметом спору даної справи не є дійсність або недійсність договору оренди № 53 від 01.01.2013, а відповідач в передбаченому законом порядку не ставить відповідне питання на розгляд суду. Крім того, відповідач шляхом прийняття в користування об'єкту оренди та сплати орендних платежів визнав зазначений договір.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 3093 від 05.02.2018 р.), в якому просить суд залишити позовну заяву ТОВ "Радуга-Центр Плюс" без руху з наступним залишенням без розгляду та поверненням позивачу в силу ст. ст. 162, 164, 172 ГПК та ч. ч. 1, 3, 4 ст. 174 ГПК; зобов'язати позивача надати до суду оригінали доказів, які додані до позовної заяви в силу ч. 11 ст. 80 ГПК України, а у разі якщо позивач не надасть оригінали доказів прошу такі докази не брати до уваги; відмовити у повному обсязі в задоволенні позовної заяви ТОВ "Радуга-Центр Плюс"; слухати справу за участі відповідача. В обґрунтування своїх вимог відповідач, зокрема, вказує на те, що він не підписував договір оренди № 53 від 01.01.2013; що позовну заяву позивачем подано з певними недоліками, які унеможливлюють її розгляд судом по суті; що позивач при зверненні до суду пропустив встановлений законом строк позовної давності та ін.

На судове засідання 26.03.2018 прибув представник позивача, який підтримує вимоги, викладені у позовній заяві, та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 26.03.2018 не прибув, свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення згідно з яким останній отримав копію ухвали від 05.03.2018.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.2013 р. між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди № 53 (далі за текстом - договір; а. с. 20-25), за умовами якого орендодавець передає орендарю у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення загальною площею 629,6 м2, розташовані на 1 (першому) та 2 (другому) поверхах нежитлової будівлі Літ. «А-6», за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, буд. 31-Б, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Радуга-Центр Плюс» на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом на право власності від 29.11.2011 р. (надалі - «об'єкт оренди»).

Згідно з п. 1.2. договору, об'єкт оренди буде використовуватись орендарем для розташування фітнес-клубу, студії засмаги, салону краси, кафетерію, пункту прийому замовлень на виготовлення меблів. Використання об'єкту оренди для інших, прямо не передбачених договором цілей, не допускається та розглядається як порушення орендарем істотних умов договору.

Згідно з п. 2.1 договору передача об'єкту оренди орендодавцем та прийняття його орендарем проводиться сторонами під час передачі об'єкта оренди та оформлюється актом прийому-передачі, підписаного сторонами. В акті прийому-передачі вказується стан об'єкта оренди на момент передачі в оренду.

Відповідно до п. 3.1. договору, загальний розмір орендної плати за об'єкт оренди становить 25184 грн. із розрахунку 40 грн. за 1 квадратний метр площі в місяць.

Згідно з п. 3.3.2. договору орендна плата сплачується не пізніше 15 числа поточного місяця.

За змістом п. 3.4. договору, компенсація комунальних платежів входить в орендну плату.

Пунктами 3.4.1-3.4.2, 3.6 договору передбачено, що оплата спожитої електричної енергії здійснюється шляхом компенсації на підставі показань облікового пристрою (лічильника). Первинне показання лічильника фіксується в акті прийому-передачі об'єкта оренди або в іншому документі, підписаному сторонами.

Компенсація вартості за спожиту електричну енергію проводиться з моменту фактичної передачі об'єкта оренди орендарем орендодавцю на підставі виставленого рахунку, протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання вказаного рахунку.

Оплата орендної плати та компенсація вартості за спожиту електричну енергію проводиться шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідно до п. 4.1.9 договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі вносити платежі, передбачені розділом 3 цього договору.

За змістом п. 6.1. договору, даний договір діє до 31.12.2013.

Суд констатує, що зазначений договір містить підписи позивач та відповідача, та скріплений печаткою ТОВ «Радуга-Центр Плюс».

Актом приймання - передачі майна б/н від 01.01.2013 р. позивач передав відповідачу в тимчасове користування об'єкт оренди.

Додатковими угодами від 16.12.2013, від 17.03.2014, від 16.12.2014, та від 21.12.2015 сторони продовжували строк дії договору.

Останньою додатковою угодою від 21.12.2015 (а. с. 82) сторони продовжили строк дії договору до 29.02.2016.

Як зазначає позивач, відповідач в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо сплати безпосередньо орендної плати за договором, проте в повному обсязі не виконав своїх зобов'язань, визначених п. 3.4., 3.4.1-3.4.2, 3.6 договору щодо відшкодування спожитих в січні та лютому 2016 року комунальних платежів, в т.ч. спожитої електроенергії.

В обґрунтування факту понесення витрат на сплату комунальних послуг з утримання орендованого відповідачем приміщення у січні та лютому 2016 року позивачем надано:

- договір купівлі-продажу електроенергії від 18.12.2013, укладений з ТОВ «Енерго Х», акти про використану електроенергію та акти здачі-примання робіт (надання послуг) за січень-лютий 2016 року, виставлені ТОВ «Енерго Х» до сплати рахунки-фактури за цей же період, та платіжні доручення згідно з якими позивач сплатив на користь ТОВ «Енерго Х» спожиту електричну енергію.

- договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 01.12.2011, укладений між позивачем та КПКГ «Харківкомуночиствод», рахунки на сплату наданих послуг за січень-лютий 2016 року, рахунки-фактури за цей же період, та платіжні доручення згідно з якими позивач сплатив вартість наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, з метою відшкодування відповідачем вартості спожитих комунальних послуг в січні-лютому 2016 року, позивач направляв відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2016 та від 29.02.2016, та виставив відповідачу до сплати відповідні рахунки № 28 від 29.01.2016 на суму 6253,98 грн., та № 28 від 29.02.2016 на суму 7560,36 грн.

Проте, як зазначає, позивач, зазначені рахунки відповідачем залишилися неоплаченими, його борг перед позивачем становить 11842,34 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеної заборгованості у судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до частини 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

За змістом ст. 13 зазначеного закону, до комунальних послуг зокрема відносяться послуги з надання централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення, тощо.

Таким чином, зобов'язання відповідача щодо відшкодування на користь позивача вартості спожитих комунальних послуг (п. 3.4. договору) включає в себе і обов'язок щодо сплати послуг з надання централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення.

Крім того, зазначеним договором передбачено обов'язок відповідача відшкодовувати вартість спожитої електричної енергії.

Факт понесення позивачем витрат на оплату послуг з централізованого постачання води, водовідведення, а також отриманої електроенергії, спожитих в січні - лютому 2016 року в приміщенні, що є предметом оренди за договором, підтверджується матеріалами справи, зокрема договорами з постачальником електроенергії та виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, актами здачі-примання робіт (надання послуг), рахунки на сплату та платіжними дорученнями.

Суд також враховує, що позивач з метою компенсації вартості понесених витрат направляв відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2016 та від 29.02.2016, та рахунки до сплати № 28 від 29.01.2016 на суму 6253,98 грн., та № 28 від 29.02.2016 на суму 7560,36 грн., проте, з боку відповідача будь-яких заперечень стосовно споживання зазначених в актах послуг не надходило, а рахунки були оплачені лише частково.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої до стягнення заборгованості за договором в сумі 11842,34 грн.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Валентиновича (адреса: АДРЕСА_2 відомості про рік народження та паспортні дані відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радуга-Центр Плюс" (адреса: 61086, м. Харків, вул. 23-го Серпня, буд. 31-Б, ):

11842,34 грн. заборгованості зі сплати комунальних послуг за договором оренди приміщення № 53 від 01.01.2013;

1600,00 грн.. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.03.2018 р.

Суддя О.І. Байбак