ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2018

Справа № 910/516/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «АРСФРУТ»

до           товариства з обмеженою відповідальністю «БІФ ПРАЙМ»

про                      стягнення 93 468,17 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «АРСФРУТ» до товариства з обмеженою відповідальністю «БІФ ПРАЙМ» про стягнення 103 559,44 грн., з яких: 91 284,83 грн. боргу, 5 833,42 грн. пені, 1 785,67 грн. 3% річних, 4 655,52 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору поставки № 45 від 12.12.2016 щодо сплати за поставлений позивачем товар.

Суд своєю ухвалою від 22.01.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Також позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 93 468,17 грн., з яких: 91 284,83 грн. боргу, 1 045,40 грн. пені, 225,09 грн. 3% річних, 912,85 грн. інфляційних.

Суд своєю ухвалою від 12.02.2018 відкрив провадження у справі № 910/516/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «АРСФРУТ» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «БІФ ПРАЙМ» (покупець) уклали договір поставки №45 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується на підставі попереднього замовлення покупця поставити товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування, асортимент, загальні кількість, ціна за одиницю та загальна вартість кожної партії товару визначається сторонами у видаткових накладних, оформлених на підставі попередніх замовлень покупця.

Ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару визначаються сторонами в видаткових накладних оформлених на підставі попередніх замовлень покупця, а також рахунках на оплату товару (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 4.3 Договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар у розмірі 100% (сто відсотків) від загальної вартості партії товару визначеної видатковою накладною, що засвідчує факт здійснення поставки товару за обумовленою вартістю, шляхом перерахування грошових коштів протягом 7 (семи) календарних днів з дати підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткових накладних.

З моменту підписання Договору до 14.12.2017 позивач поставив відповідачу товарів на загальну суму 267 399,67 грн. (докази – в матеріалах справи).

Відповідач сплатив за товар частково, внаслідок чого у нього утворився борг на суму 91 284,83 грн.

Після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач 91 284,83 грн. не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 91 284,83 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.5.4. Договору, за прострочення у виплаті постачальнику передбачених цим Договором коштів покупець на вимогу постачальника сплачує йому суму боргу з урахуванням за час прострочки пені в розмірі облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків оплати, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 1 045,40 грн. пені за період з 28.11.2017 до 27.12.2017.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 912,85 грн. інфляційних та 225,09 грн. трьох процентів річних за період 28.11.2017 до 27.12.2017.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов’язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «БІФ ПРАЙМ» (вул. Шота Руставелі, 11, Київ, 01001, код 40208145) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АРСФРУТ» (вул. Миколи Грінченка, 18-а, м. Київ, 03039, код 39962799) 91 284,83 грн. основного боргу, 1045,40 грн. пені, 912,85 грн. інфляційних втрат, 225,09 грн. 3% річних, 1762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 27.03.2018.

Суддя                                                                                                     С. А. Ковтун