ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2532/17

Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Гуляк Г.І., при секретарі судового засідання Тодорові А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державне підприємство "ОСОБА_1 морський торговельний порт";

до відповідача ОСОБА_1 об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС в Одеській області

про стягнення 126728.56грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за дорученням;

Від відповідача ОСОБА_3 - за дорученням;

Суть спору: Державне підприємство "ОСОБА_1 морський торговельний порт" звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області про стягнення 126728,56 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.10.2017 р. позовну заяву Державного підприємства "ОСОБА_1 морський торговельний порт" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2532/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду на 06.11.2017 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2017 р. розгляд справи № 916/2532/17 відкладено на 27.11.2017 р. у звязку з неявкою представника позивача у судове засідання та в порядку ст. 77 ГПК України, у справі оголошено перерву до 18.12.2017 року.

Наразі 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи № 916/2532/17, господарський суд дійшов висновку, що дану справу за позовом Державного підприємства "ОСОБА_1 морський торговельний порт" до відповідача ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області про стягнення 126728,56 гривень, слід розглядати за правилами загального позовного провадження та ухвалою суду від 18.12.2017 року підготовче провадження було призначено на 15.01.2018 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі № 916/3642/13 за позовом Державного підприємства «ОСОБА_1 морський торговельний порт» (далі - ДП «ІЗМ МТП», Позивач) до Державного підприємства «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнути 119 000,66 гривень, яким у задоволені позову було відмовлено та було визнано недійсним Договір на зберігання вантажу № 34/1П від 06.09.2012 (далі - Договір), укладений між ДП «ІЗМ МТП» та Державним підприємством «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області». Вказане рішення було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2015року.

Крім того позивач посилається на те, що Одеським окружним адміністративним судом розглянуто справу № 815/1186/14 за адміністративним позовом ТОВ «Бам-Агросервіс» до Південної митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Міндоходів в Одеській області, про визнання дій щодо обліку вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тон, яке перебуває на території ДП «ІЗМ МТП», придбаного ТОВ «Бам-Агросервіс», під митним контролем - протиправними, а також не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні вказаним вугіллям. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014, у справі № 815/1186/14, що була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.03.2017року.

Впродовж вересня - грудня 2010 року зі станції Чорногорські Копі (Російська федерація) на митну територію України, а саме до ДП «ІЗМ МТП» надійшло 23 535,93 т вугілля марки «Д» у митному режимі «транзит». Після відвантаження обумовленої в документах кількості вантажу ДП «ІЗМ МТП» зафіксовано залишок транзитного вантажу у кількості 469,374 т.

Листами від 26.04.2012 та 27.04.2012, вантажовласники - компанія «Вrеmеr International Limited» та компанія «Аvandikx Limited» повідомили про те, вони не зацікавлені у вивезені залишків вугілля та просять розпорядитися вказаним залишком у відповідності до чинного законодавства України.

06.09.2012 актом опису і попередньої оцінки майна № 20, затвердженого начальником ОСОБА_1 ОДПІ в Одеській області, комісією у складі представника органу державної податкової служби, представника ДП «ІЗМ МТП». представника Державного підприємства «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області», представника Держказначейства в ОСОБА_1 районі, здійснено опис, оцінку і передачу на зберігання вугілля марки «Д» у кількості 469,374 т загальною вартістю 281 624,40 грн., вказане майно було взяте на облік органом ДПІ, за ознаками безхазяйного. Рішенням про розпорядження безхазяйним майном № 20 від 06.09.2012 вказане майно передане на реалізацію.

У зв'язку з відсутністю складських площ у ДП «Управління по експлуататор адмінбудинків податкових органів Одеської області» 06.09.2012 між ДП «ІЗМ МТП» і ДРГ «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» укладено договір № 34/1-П зберігання вантажу, вугілля марки «Д» у кількості 469,374 т. Після часткової сплати за зберігання ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органу Одеської області» припинило виконання обов'язків за договором по сплаті за зберігання мотивуючи це тим, що 27.1.2012 між ним та ТОВ «Бам-Агросервіс» укладено договір купівлі - продажу вищевказаного вугілля та за актом приймання-передачі від 03.12.2012 року вантаж належить товариству. Однак ТОВ «Бам-Агросервіс» не здійснило вивіз вантажу про що свідчить претензія товариства № 269/12 від 14.12.2012, що направлена на адресу ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» про порушення ним умов договору.

Позивач звернув увагу суду на те, що для захисту своїх майнових прав звернувся до господарського суду з позовом до ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» про стягнення заборгованості за договором зберігання № 34/1-П від 06.09.2012. Під час розгляду справи № 916/3642/13 провадження неодноразово призупинялося господарським судом до розгляду преюдиціальних справ, що перебували на розгляді Одеського окружного адміністративного суду № 815/1186/14 та 815/3474/14, які в подальшому вплинули на прийняття рішення господарським судом. Дії ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (далі - податковий орган, Відповідач) в Одеській області визнані вищенаведеними рішеннями судів незаконними, а акти податкового органу щодо визнання майна безхазяйним та розпорядження ним скасовані. Такі дії державного органу призвели до порушення майнових прав ДП «ІЗМ МТП» у вигляді витрат на тривале зберігання вантажу, який продовжує перебувати на території підприємства понад встановлені митним законодавством терміни.

Як зазначив позивач, 06.09.2012 року - дата прийняття рішення податковим органом про взяття на облік вугілля та передачі його на реалізацію, яке визнане незаконним по 15.08.2016 - дата набуття права розпорядження вугіллям, що перебуває у митному режимі «транзит», Одеською митницею ДФС, (лист Т.в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС № 927/10/15-70-03 від 15.03.2016) Державним підприємством «ОСОБА_1 морський торговельний порт» були понесені прямі витрати зі збереження на власних складських площах вугілля у кількості 469,374 тон. Таким чином, ці витрати виникли у зв'язку з прийняттям незаконного рішення податковим органом.

На думку позивача, предметом доказування є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди позивачу. Неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 815/3474/14 було визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області про розпорядження безхазяйним майном № 20 від 06.09.2012, а у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі № 815/1186/14 зазначено, що проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці є незаконним та протиправним. Таким чином, факт винесення ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС протиправного рішення встановлений у рішеннях адміністративного суду, які набрали законної сили, та не підлягає доказуванню в межах даної справи.

Отже, позивач вважає, що Державне підприємство «ОСОБА_1 морський торговельний порт» понесло витрати на збереження вугілля за період з 06.09.2012 по 15.08.2016: Прямі витрати за зберігання вугілля, які розраховані згідно з діючими у вказаний період ставкам за зберігання насипних вантажів, на підставі затверджених калькуляцій. Всього загальна сума зобов'язання по відшкодуванню витрат за зберігання вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тон складає 126 728,56 грн. в тому числі прямі витрати за зберігання - 119 338,37 грн., надзвичайні витрати - 7390,19 грн.

06.11.2017 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи. Відповідач в свою чергу, вважає вимоги позивача необґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166.1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність нас гас незалежно від вини. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі № 32/421).

За тістом абзацу другого підпункту 3.7 пункту 3 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 18.09.97 N 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», підставою позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача, а не законодавчі чи інші нормативно-правові акти, на які він посилається.

На думку відповідача - позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат, будь якого характеру, а також докази наявності причинного зв'язку між понесеною ним шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Подані у справу докази не доводять факту спричинення шкоди позивачу як юридичній особі. Отже, у відповідності до зазначених вище норм права, вугілля марки «Д», що ввезено було на митну територію України з Російської Федерації, перебувало під митним контролем з моменту його ввезення на мигну територію України.», а залишок у кількості 469,374 тонн й по теперішній час перебуває під митним режимом транзит.

У вищезазначений період від відправника до отримувачів через митну територію України, а саме Державне підприємство «ОСОБА_1 морський торговельний порт» надійшло 23 535,93 т вугілля марки «Д». Під час перевезення зазначений вантаж приймався портом без перевантаження, за вагою, вказаною у залізничних накладних. Вказане вугілля в період з 23.09.2010 року по 18.12.2010 року відвантажувалося портом на судна для відправлення до Болгарії на адреси отримувачів ОДНІ звертає увагу суду на те, що на піде ґаві договору купівлі-продажу №01/11 від 27.11.2012 року контролюючий орган через ДІЇ «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» зобов'язався передати у власність покупцю майно, а саме вугілля марки «Д» у кількості 469.374 тонн, а покупець зобов'язується прийняти вказане майно та сплатити ціну відповідно до умов укладеного договору.

Тобто, починаючи з 27.11.2012 року ОДПІ не володіло вугіллям марки «Д» у кількості 469.374 тонн, та воно змінило свого власника, а саме ТОВ «Бам-Агросервіс». Даний договір купівлі-продажу №01/11 від 27.11.2012 року є чинним та не був скасований у судовому порядку. Крім того в рішенні №815/3474/14, яке набрало законної сили про скасування рішення ОСОБА_1 ОДНІ про розпорядження безхазяйним майном №20 від 06.09.2012 року та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Бам-Агросервіс» завдану в результаті неправомірних дій відповідача матеріальну шкоду у розмірі 402 957 грн. 68 коп., вирішено, що ОДПІ правомірно було виконано договір №01/11 від 27.11.2012 року та відмовлено. в частинні завдання матеріальної шкоди ТОВ «Бам-Агросервіс».

Представник відповідача звергаю увагу суду на те, що за ст. ст. 1166. 1167 ЦК України не вбачається вини саме з боку ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області у тому, що Державному підприємству «ОСОБА_1 морський торгівельним порт» завдано шкоди у розмірі 126 728 грн. 56 коп.

18.12.2017 року представник позивача надав відповідь на відзив, який залучено до матеріалів справи та в якому представник позивача вважає викладені відповідачем обставини не заслуговують на увагу та не відповідають дійсності, а зазначеними у позові рішеннями судів було встановлено неправомірність дій саме відповідача.

На підставі ухвали господарського суду Одеської області від 29.01.2018 року було закрито підготовче провадженнята призначено розгляд справи по суті на 26 лютого 2018 року.

На підставі ст.216 ГПК України, у судовому засіданні 26.02.2018р. оголошувалась перерва до 14.03.2018р. та до21.03.2018 року.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 21.03.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Як вище встановлено господарським судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі № 916/3642/13 за позовом Державного підприємства «ОСОБА_1 морський торговельний порт» до Державного підприємства «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» про зобов'язання здійснення певні дії було відмовлено ДП «ІЗМ МТП» у задоволенні позову та визнано недійсним Договір на зберігання вантажу № 34/1П від 06.09.2012, укладений між ДП «ІЗМ МТП» та Державним підприємством «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області». Вказане рішення було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2015р.

Яким було встановлено, що Договір № 34/1П від 06.09.2012 суперечить положенням ст. 325 Митного кодексу України, оскільки предмет договору - вугілля марки «Д» на момент укладення даної угоди перебував під митним контролем у режимі «транзит», а передача майна на зберігання відбулась як безхазяйного майна без участі органу доходів і зборів, до повноважень якого віднесено здійснення митного контролю.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/1186/14 за адміністративним позовом ТОВ «Бам-Агросервіс» до Південної митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Міндоходів в Одеській області, про визнання дій щодо обліку вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тон, яке перебуває на території ДП «ІЗМ МТП», придбаного ТОВ «Бам-Агросервіс», під митним контролем - протиправними, а також не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні вказаним вугіллям було відмовлено, залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.03.2017.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 815/3474/14 було визнано протиправним та скасоване рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області про розпорядження безхазяйним майном № 20 від 06.09.2012, як таке, що прийняте податковим органом незаконно. ОСОБА_1 ОДПІ не було дотримано встановленого законодавством України порядку вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах понад установлені терміни, та вугілля реалізовано органом, який не мав на це законних підстав. За таких обставин господарський суд у справі № 916/3642/13 за позовом ДП «ІЗМ МТП» про стягнення з ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області» заборгованості за договором зберігання № 34/1-П від 06.09.2012 визнав останній недійсним.

Наразі суд приходить висновку, що дії ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області визнані вищенаведеними рішеннями судів незаконними, а акти податкового органу щодо визнання майна безхазяйним та розпорядження ним скасовані. Такі дії державного органу призвели до порушення майнових прав позивача у вигляді витрат на тривале зберігання вантажу, який продовжує перебувати на території підприємства понад встановлені митним законодавством терміни.

Всі вищевикладені обставини, свідчать про те, що з 06.09.2012року, дата прийняття рішення податковим органом про взяття на облік вугілля та передачі його на реалізацію, яке визнане незаконним по 15.08.2016року - дата набуття права розпорядження вугіллям, що перебуває у митному режимі «транзит», Одеською митницею ДФС,що підтверджується листом т.в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС № 927/10/15-70-03 від 15.03.2016року, позивачем були понесені витрати зі збереження на власних складських площах вугілля у кількості 469,374 тон., таким чином, ці витрати виникли у зв'язку з прийняттям незаконного рішення податковим органом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порушення приписів Конституції, а також визнання судами дій відповідача щодо розпорядження вугіллям марки «Д» незаконними, обумовлює його вину у нанесенні шкоди позивачу, безпідставні витрати за зберігання вантажу.

Згідно ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, на відміну від загальної норми статті 1167 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох загальних умов відповідальності (протиправна поведінка наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювана шкоди - суб'єкта владних повноважень, тобто за наявності трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, заподіяної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою).

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди позивачу. Неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 815/3474/14 було визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області про розпорядження безхазяйним майном № 20 від 06.09.2012, а у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі № 815/1186/14 зазначено, що проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці є незаконним та протиправним.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2015 у справі № 916/3642/13, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2015, за позовом Державного підприємства «ОСОБА_1 морський торговельний порт» до Державного підприємства «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» про зобов'язання здійснення вивезення вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тон, а також про стягнення плати за зберігання за договором № 34/1П від 06.09.2012, було відмовлено ДП «ІЗМ МТП» у задоволенні позову та визнано недійсним Договір на зберігання вантажу № 34/1П від 06.09.2012 укладений між ДП «ІЗМ МТП» та Державним підприємством «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України в Одеській області» на підставі іншого судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014, у справі № 815/1186/14. Вказаною постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі № 815/1186/14 встановлено: вантаж - вугілля марки «Д», перебував у митному режимі «транзит» та підлягав передачі на склад митному органу. Проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці є незаконним та протиправним, у зв'язку з чим покупцю цього вугілля -ТОВ «Бам-Агросервіс», було відмовлено у задоволені позову про визнання дій щодо обліку вугілля марки «Д» у кількості 469,374 тон, яке перебуває на території ДП «ІЗМ МТП» під митним контролем - протиправними та зобов'язання Південної митниці Міндоходів не чинити перешкод у вивезені та розпорядженні придбаним майном.

Суд звертає увагу на те, що вказаним вище рішенням було встановлено, що цей правочин грунтуються на протиправному рішенні державного органу про розпорядження безхазяйним майном № 20 від 06.09.2012, яке було скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 815/3474/14 і це унеможливлює виконання договору №01/11 від 27.11.2012.

Відповідно частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 у справі № 815/1186/14 ТОВ «Бам-Агросервіс» відмовлено у позові про зобов'язання не чинити перешкод у вивезені та розпорядженні придбаним майном, що свідчить про невиконання умов договору купівлі-продажу сторонами, набувач не отримав у володіння предмет договору та переходу права власності на вугілля до ТОВ «Бам-Агросервіс» не відбулося.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте предметом спору у даній справі є стягнення шкоди, яка виникла у звязку із понесеними витратами на збереження вугілля за період з 06.09.2012 по 15.08.2016р.р. Прямі витрати за зберігання вугілля, які розраховані згідно з діючими у вказаний період ставкам за зберігання насипних вантажів, на підставі затверджених калькуляцій. Крім того позивачем були понесені додаткові надзвичайні витрати на переміщення вугілля загальною вартістю 7390,19 грн.. Витрати розраховані на підставі Наказу № 694 від 16.07.2012р. Про внесення змін до збірника тарифів ДП «ІЗМ МТП», щодо вартості робіт портальних кранів. Калькуляції планової вартості використання барж-секцій флоту портового ІП-СІП-1, ІП-СІП-2 від 02.09.2011, Калькуляції планової вартості 1 судно-години роботи суден флоту портового ДП «ІЗМ МТП» від 02.09.2011, Калькуляції планової вартості роботи підмінної команди флоту портового від 27.10.2011, всього на суму 126 728,56 гривень.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про підставність, обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди, а отже про повне задоволення позову.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Одеської області, -

ВИРІШИВ

1. Позов Державного підприємства "ОСОБА_1 морський торговельний порт"- задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області (68609 Одеська область місто Ізмаїл, вул.. Кишинівська,3, ) на користь Державного підприємства „Ізмаїльськийморський торгівельний порт (68600 Одеська область місто Ізмаїл вул.. Портова,7, ) шкоду у розмірі 126 728 ( сто двадцять шість тисяч сімсот двадцять вісім) гривень, витрати по сплаті судового збору в 1900 (одна тисяча девятсот) гривень 93 копійки.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 березня 2018 р.

Суддя Г.І. Гуляк