РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2018Справа №910/23732/17

За позовом Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни

до 1) Головного територіального управління юстиції у Луганській області

2) Міністерства юстиції України

про стягнення 93 250,53 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача: Стрельніков М.В. (дов. №2007 від 12.12.2017 р.);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Жарикова О.В. (дов. №1745/9.1.2/ін.-18 від 09.02.2018 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична-особа підприємець Журіна Оксана Миколаївна (надалі - ФОП Журіна О.М.) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління юстиції у Луганській області та Міністерства Юстиції України про стягнення заборгованості у загальному розмірі 95 700,53 грн., з яких: 50 553,13 грн. заборгованість за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р., яка складається з основної заборгованості у розмірі 24 940,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 22 682,11 грн., 3% річних у розмірі 2 930,82 грн. та 45 147,40 грн. заборгованість за Договором №2 ор від 03.03.2014 р., яка складається з основної заборгованості у розмірі 31 487,40 грн., інфляційних втрат у розмірі 10 836,49 грн., 3% річних у розмірі 2 823,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов Договорів на закупівлю послуг за державні кошти №8-30 ор від 25.01.2013 р. та №2 ор від 03.03.2014 р. в частині своєчасної та повної оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 03.01.2018 р. вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

12.01.2018 р. через загальний відділ суду позивач подав клопотання про усунення недоліків позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.01.2018 р. відкрито провадження у справі №910/23732/17 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.01.2018 р. відповідач-1 через загальний відділ суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив зобов'язати позивача уточнити суму основної заборгованості, яку він просить стягнути за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити в частині стягнення за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. інфляційних втрат у розмірі 22 682,11 грн., 3% річних у розмірі 2 930,82 грн., що загалом складає 25 612,93 грн., а за Договором №2 ор від 03.03.2014 р. інфляційних втрат у розмірі 10 836,49 грн., 3% річних у розмірі 2 823,51 грн., що загалом складає 13 660,00 грн., а всього 39 272,93 грн.

30.01.2018 р. відповідач-2 через загальний відділ суду подав клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, які є ідентичними за змістом, та у яких останній посилається на те, що вирішенню даної справи має передувати: з'ясування позовних вимог до відповідача-2 з огляду на те, Міністерство юстиції України не є стороною договорів, які є предметом розгляду у даній справі; остаточного визначення правового статусу відповідача-1; з'ясування заперечень проти позовних вимог, для підготовки яких Міністерство юстиції України просить надати додатковий час; дослідження обставин щодо існування правових підстав для застосування строків позовної давності; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, у зв'язку із чим відповідач-2 просить розглядати справу №910/23732/17 в порядку загального провадження, або у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02.02.2018 р. відповідач-2 через загальний відділ суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2018 р. клопотання Міністерства юстиції України про розгляд справи у порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

05.02.2018 р. до загального відділу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а також заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої просить стягнути з Головного територіального управління юстиції у Луганській області заборгованість у розмірі 93 250,53 грн.

Також, 05.02.2018 р. до загального відділу суду від відповідача 1 надійшло клопотання від 30.01.2018 р. №1689/13/7 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

16.02.2018 р. до загального відділу суду від відповідача 1 надійшли письмові заперечення щодо обставин наведених позивачем у відповіді на відзив, а також клопотання в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якого просить витребувати у позивача оригінали Договорів №8-30 ор від 25.01.2013 р. та №2 ор від 03.03.2014 р., оригінали актів приймання-передачі наданих послуг та оригінали рахунків на оплату послуг по даним Договорам, а також докази їх надсилання або пред'явлення відповідачу 1.

22.02.2018 р. до загального відділу суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2018 р. за наслідками розгляду клопотання відповідача 1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ухвалено здійснювати розгляд справи №910/23732/17 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 16.03.2018 р.

06.03.2018 р. до загального відділу суду від відповідача 1 надійшла заява в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якої просить витребувати у позивача оригінали Договорів №8-30 ор від 25.01.2013 р. та №2 ор від 03.03.2014 р., оригінали актів приймання-передачі наданих послуг та оригінали рахунків на оплату послуг по даним Договорам, а також докази їх надсилання або пред'явлення відповідачу 1.

Представник відповідача 1, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 16.03.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

В підготовче судове засідання 16.03.2018 р. з'явились представники позивача та відповідача 2, надали усні пояснення по справі.

Розглянувши в судовому засіданні подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 2, ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги ч. 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а саме надано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів на адресу відповідачів, а відтак така заява підлягає прийняттю судом до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 93 250,53 грн.

Також, суд розглянувши клопотання позивача про витребування доказів №7/13/902 від 13.02.2018 р. та №7/13/1274 від 01.03.2018 р., відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно до ч. 3, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто кодексом чітко встановлено, що клопотання про витребування доказів подається до суду, тобто має бути у письмовому вигляді. Крім того, з набранням законною силою Господарського процесуального кодексу України у новій редакції, передбачено строки та порядок подання доказів та необхідність обґрунтування обставин та причин неможливості подання відповідних доказів у визначеному кодексом порядку та строки.

Проте, відповідачем 1 клопотання про витребування доказів заявлено з пропуском встановленого ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України строку, у зв'язку із чим, суд залишає його без задоволення. При цьому, суд враховує, що будь-яких клопотань про продовження процесуальних строків, означені клопотання, із обґрунтуванням неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, не містить.

Крім того, судом також враховано пояснення представника позивача стосовно відсутності у нього доказів, які просить витребувати відповідач 1.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2013 р. між ФОП Журіна О.М. (учасник) та Головним управлінням юстиції у Луганській області (замовник) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти №8-30 ор (надалі - Договір 1), відповідно до умов якого учасник зобов'язується у 2013 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги (п. 1.1 Договору 1).

Так, пунктом 1.2 Договору 1 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20.1.

Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, загальна площа приміщення 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Відповідно до п. 3.1 Договору 1, ціна цього договору становить 41 983,20 грн., вартість 1 м2 складає 35,70 грн. в місяць (п. 3.1 Договору 1).

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п.п. 4.1, 4.2 Договору 1).

Пунктами 6.3.1, 6.1.1 Договору 1 визначено обов'язок учасника забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим Договором та замовника з своєчасної та повної оплати за надані послуги.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2013 р. (п. 10.1 Договору 1).

На виконання умов Договору 1 учасник передав, а замовник прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98,00 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, що підтверджується актом приймання-передачі від 25.01.2013 р.

03.03.2014 р. між ФОП Журіна О.М. (учасник) та Головним управлінням юстиції у Луганській області (замовник) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти №2 ор (надалі - Договір 2), відповідно до умов якого учасник зобов'язується у 2014 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги (п. 1.1 Договору 2).

Так, пунктом 1.2 Договору 2 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20.

Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, загальна площа приміщення 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Відповідно до п. 3.1 Договору 2, ціна цього договору становить 41 983,20 грн., вартість 1 м2 складає 35,70 грн. в місяць (п. 3.1 Договору 1).

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п.п. 4.1, 4.2 Договору 2).

Пунктами 6.3.1, 6.1.1 Договору 2 визначено обов'язок учасника забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим Договором та замовника з своєчасної та повної оплати за надані послуги.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014 р. (п. 10.1 Договору 2).

На виконання умов Договору 2 учасник передав, а замовник прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98,00 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.03.2014 р.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем 1 Договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначалось вище, сторони передбачили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг.

Отже, виходячи із зазначеного передумовою для розрахунку відповідача за надані послуги є виставлення позивачем рахунку на оплату та надання відповідачу акту приймання-передачі наданих послуг для підписання.

Проте, в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі наданих послуг та рахунки на оплату послуг по спірним Договорам, а також докази їх надсилання або пред'явлення відповідачу 1.

Таким чином, у суду відсутня можливість встановити строк (термін) виконання відповідачем 1 взятих на себе згідно Договорів зобов'язань.

За таких обставин, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України в якій визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, з матеріалів справи, а саме підписаних сторонами актів звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 р. по 09.11.2016 р. слідує, що у відповідача 1 перед позивачем існує заборгованість з орендних платежів в сумі 53 977,60 грн., з якої: 22 490,20 грн. за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. та 31 487,40 грн. за Договором №2 ор від 3.03.2014 р.

11.12.2015 р. на адресу відповідача 1 позивач направив претензію №1 та претензію №2 від 11.12.2015 р. з вимогою сплатити наявну заборгованість протягом семи днів з дня отримання претензій.

З повідомлень про вручення поштових відправлень №406 та №250 вбачається, що вказані претензії були отримані відповідачем 16.12.2015 р.

Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання зі своєчасної та повної оплати орендних платежів відповідач 1 повинен був виконати до 23.12.2015 р. включно.

Проте, відповідач 1 у встановлений позивачем семиденний строк наявну заборгованість не погасив, натомість у відповідь на претензії позивача, листами №25716/15/4 від 11.01.2016 р. та №25715/15/4 від 11.01.2016 р. визнав наявність за ним перед ФОП Журіною О.М. заборгованості в сумі 53 977,60 грн., з якої: 22 490,20 грн. за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. та 31 487,40 грн. за Договором №2 ор від 3.03.2014 р.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що сума основної заборгованості по орендним платежам належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем 1 не спростована, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 основної заборгованості у розмірі 53 977,60 грн., з якої: 22 490,20 грн. за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. та 31 487,40 грн. за Договором №2 ор від 3.03.2014 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем 1 покладеного на нього обов'язку щодо своєчасної сплати орендних платежів, позивач також просить суд стягнути з відповідача 1 за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. інфляційних втрат у розмірі 22 682,11 грн., 3% річних у розмірі 2 930,82 грн. та за Договором №2 ор від 03.03.2014 р. інфляційних втрат у розмірі 10 836,49 грн., 3% річних у розмірі 2 823,51 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нарахування 3% річних та інфляційних втрат за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. здійснювалось за період з 01.01.2014 р. по 26.12.2017 р., а за Договором №2 ор від 03.03.2014 р. за період з 01.01.2015 р. по 26.12.2017 р.

Проте, суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.12.2015 р. по 26.12.2017 р. виходячи з наступного.

Так, по-перше, судом встановлено, що виходячи з положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання відповідача 1 з оплати орендних платежів мало бути виконано до 23.12.2015 р. включно, а тому з 24.12.2015 р. відповідач 1 є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

По-друге, як вбачається з наданих позивачем розрахунків ним нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось на суму заборгованості з урахуванням сум 3% річних та інфляційних втрат, тоді як нарахування мало бути здійснено лише на суму основного боргу - 22 490,20 грн. та 31 487,40 грн.

Враховуючи наведене, суд здійснив власний розрахунок інфляційних витрат та 3%, згідно з яким підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача 3% річних у розмірі 1 356,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 234,25 грн. за період з 01.01.2014 р. по 26.12.2017 р. за Договором №8-30 ор від 25.01.2013 р. та 3% річних у розмірі 1 899,60 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 728,26 грн. за період з 01.01.2015 р. по 26.12.2017 р. за Договором №2 ор від 03.03.2014 р.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни до Головного територіального управління юстиції у Луганській області підлягають частковому задоволенню.

При цьому, провадження у справі стосовно Міністерства юстиції України підлягає закриттю за відсутності вимог до Міністерства юстиції України.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, п.п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі стосовно Міністерства юстиції України закрити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22; ідентифікаційний код 34941884) на користь Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни (адреса реєстрації: 91050, АДРЕСА_1; місце проживання: 18002, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 53 977 (п'ятдесят три тисячі дев'ятсот сімдесят сім) грн. 60 коп., 3% річних у розмірі 3 256 (три тисячі двісті п'ятдесят шість) грн. 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 14 962 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дві) грн. 51 коп. та 1 232 (одна тисяча двісті тридцять дві) грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 26.03.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя В.О. Демидов