КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2018 р. Справа№ 910/18028/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: Макаров А.А.;

відповідача-1: не з'явився;

відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАТОРСЬКИЙ

ФЕРРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 14.12.2017

у справі №910/18028/17 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАТОРСЬКИЙ

ФЕРРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД"

до 1) Міністерства юстиції України

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 823 053,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 було припинено провадження у справі №910/18028/17 на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/18028/17 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 35, 80, 83, 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), що призвело до безпідставного припинення провадження у даній справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2018 для розгляду апеляційної скарги позивача було сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 апеляційну скаргу позивача було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги.

19.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 29.01.2018, а саме: заява №320/28 від 12.02.2018 про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтована тим, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду було проголошено в судовому засіданні без участі представника позивача, а повний текст названої ухвали суду позивач отримав лише 11.01.2018, тобто поза межами законодавчо встановленого строку на подання апеляційної скарги.

Подана позивачем заява була задоволена судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та роз'яснено відповідачам право подати відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

01.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги та просив суд залишити оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін як таку, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, а також з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 апеляційну скаргу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.03.2018.

В судовому засіданні 22.03.2018 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/18028/17 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до місцевого господарського суду.

Представники відповідачів у судове засідання 22.03.2018 не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Господарське судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

Оскільки явка представників сторін в судові засідання не була визнана обов'язковою, в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглядати дану справу у відсутності представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 22.03.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1) та Державної казначейської служби України (далі - відповідач-2) про стягнення з Державного бюджету України суми сплаченого виконавчого збору в розмірі 823 053,13 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 було припинено провадження у справі №910/18028/17 на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017). При цьому в своїй ухвалі місцевий господарський суд зазначив про відсутність спору між сторонами, а також погашення заборгованості відповідачем. Окрім того, суд вказав на те, що спірну суму коштів стягнутого з позивача виконавчого збору було перераховано на користь держави до винесення Господарським судом Донецької області ухвали від 05.05.2016 у справі №905/3260/15, якою визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Донецької області від 11.01.2016 у справі №905/3260/15, а тому вказані грошові кошти не є помилково або надмірно зарахованими по бюджету.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність спору між сторонами у даній справі, вважає його передчасним та таким, що не відповідає ані вимогам законодавства, ані фактичним обставинам справи та наданим сторонами матеріалам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана позивачем ухвала місцевого господарського суду була винесена на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), яка передбачала, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

По суті припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Тобто, у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Виходячи з системного аналізу норм ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 названого Кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення виконавчого провадження №49975980 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 11.01.2016 у справі №905/3260/15 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Ясинуватський машинобудівний завод» 27 088 883,42 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 172 050,43 грн. державним виконавцем було винесено постанову ВП №49975980 від 08.02.2016 про стягнення з позивача 2 726 093,38 грн. виконавчого збору.

В подальшому ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.05.2016 у справі №905/3260/15 вищезгаданий наказ від 11.01.2016 визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак до дати винесення ухвали Господарським судом Донецької області з позивача було стягнуто 821 511,80 грн. виконавчого збору.

Позивач звертався до відповідача-2 із заявою про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів. Однак відповідач-2 листом №5-08/454-808 від 12.01.2017 відмовив у задоволенні заяви позивача, зазначивши про те, що повернення коштів з бюджету здійснюється на підставі подання органу, що контролює справляння надходжень до бюджету, яке подається платником до органу казначейства разом із заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом (копією) документа, що підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 16.02.2011 відповідач-1 є органом, який контролює справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 22070000 «Виконавчий збір», позивач звернувся до відповідача-1 із заявами про виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 05.05.2016 у справі №905/3260/15. Проте позивачу було відмовлено у наданні подання про повернення коштів, що й зумовило звернення позивача за захистом своїх прав до Господарського суду міста Києва.

При цьому, до позову було додано ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.07.2016 у справі №905/3260/15 (том справи - 1, аркуші справи - 18-26), залишену без змін постановами Донецького апеляційного господарського суду від 04.10.2016 (том справи - 1, аркуші справи - 27-31) та Вищого господарського суду України від 02.02.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 32-36). Названою ухвалою місцевого господарського суду, серед іншого, було:

- визнано протиправними (незаконними) дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо стягнення виконавчого збору з позивача на користь держави за виконавчим провадженням ВП №49975980 у сумі 2 726 093,38 грн.;

- зобов'язано посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України вчинити дії за виконавчим провадженням ВП №49975980: повернути позивачу стягнутий на користь держави за вказаним виконавчим провадженням виконавчий збір у сумі 821 511,80 грн.

У розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до Господарського суду міста Києва та винесення оскаржуваної ухвали у справі №910/18028/17) обставини, встановлені ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.07.2016 у справі №905/3260/15 щодо неправомірності дій органу державної виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження ВП №49975980 та, зокрема, стягнення з позивача 821 511,80 грн. виконавчого збору, має безпосереднє відношення до суті спору у справі №910/18028/17 та не потребують повторного доказування.

Однак вказані обставини залишилися поза увагою місцевого господарського суду.

Висновок суду першої інстанції про відсутність спору між сторонами та сплату заборгованості відповідачем не відповідають наявним у справі матеріалам та поясненням сторін.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", згідно з яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Оскільки позивачем подано апеляційну скаргу 18.01.2018, тобто вже після набрання чинності вищевказаним Законом, перегляд ухвали місцевого господарського суду здійснюється відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діє з 15.12.2018.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані до справи матеріали та пояснення сторін свідчать про безпідставне застосування місцевим господарським судом норм п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали суду) та, як наслідок, неправомірне припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України (в чинній редакції) правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, повністю підтвердилися під час розгляду даної справи, що в свою чергу свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм процесуального права.

Згідно зі ст. 280 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції) у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладених обставин справи у їх сукупності, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/18028/17 - скасуванню, а матеріали справи - переданню на розгляд до Господарського суду міста Києва.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів. Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції), у даному випадку - припинення (закриття) провадження у справі з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 86, 269, 271, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАТОРСЬКИЙ ФЕРРОСПЛАВНИЙ ЗАВОД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/18028/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/18028/17 скасувати.

3. Матеріали справи №910/18028/17 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст постанови складено 26.03.2018