ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018р. Справа №914/2275/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВіДі-Страхування, с. Софіївська Борщагів, Києво-Святошинський район, Київська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина, м.Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Радехів,

про відшкодування шкоди в розмірі 52 907,76 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 представник;

Від відповідача: ОСОБА_3 представник;

Від третьої особи: не зявився;

Суть спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВіДі-Страхування звернулася в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина про відшкодування шкоди в розмірі 52 907,76 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 березня 2017 року на вул.Зодчих,62 у м.Києві було пошкоджено застрахований у ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» автомобіль НОМЕР_1. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 102 835,32 грн.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва 24 квітня 2017 року, винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1, який на момент ДТП працював водієм у ТОВ «МК «Галичина».

Оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «МК «Галичина» на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Акціонерній страховій компанії «Інго Україна», остання 06.07.2017р. здійснила страхове відшкодування за даною ДТП в сумі 49 927,56 грн. яка була розрахована з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

Позивач вважає, що різницю в сумі 52 907,76грн між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, яку здійснило ПрАТ АСК «Інго Україна» повинен відшкодувати відповідач, як власник автомобіля НОМЕР_2.

Обставини справи: ухвалою від 06.11.2017 року суд порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 28.11.2017року.

24.11.2017 р. представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

В судове засідання 28.11.2017 р. зявився представник відповідача, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив. Звернув увагу на те, що водій ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Молочна компанія «Галичина» а надавав свої послуги згідно договору від 01.09.2015р., а відтак він самостійно несе всі ризики щодо наслідків здійснення своєї діяльності. Зокрема згідно п. 2.3 укладеного між ним та відповідачем договору, ОСОБА_1, як виконавець зобовязався відповідати за наслідки дорожньо-транспортних пригод, які трапились з його вини.

Також представник вважає, що позивачем не надано доказів про наявність та характер пошкоджень автомобіля НОМЕР_1, акт огляду пошкодженого транспортного засобу було складено без участі особи винної у заподіянні збитків, та в розрахунок збитків не може входити рахунок на придбання дзеркала на суму 16 400,00 грн, оскільки такий є необґрунтованим та завищеним.

В судовому засіданні 28.11.2017р. розгляд справи було відкладено на 08.12.2017р.

В судове засідання 08.12.2017 р. зявився представник відповідача, через канцелярію суду подав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме ФОП ОСОБА_1.

Представник позивача електронною поштою надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Ухвалою від 08.12.2017р. суд залучив до участі у справі № 914/2275/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_1 та відклав розгляд справи на 14.12.2017р.

В судове засідання 14.12.2017р. зявився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що йому не надіслано копії позовної заяви з додатками, а відтак йому невідомий предмет спору та мотиви даного позову.

Враховуючи неявку представника позивача та представника третьої особи в судове засідання та беручи до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 16.01.2018р.

18.12.2017р. позивач подав через канцелярію суду заяву про залучення відповідача (співвідповідача) та уточнення позовних вимог. Згідно даної заяви позивач просив суд залучити до справи № 914/2275/17 в якості відповідача 2 - ОСОБА_1. Також позивач просив стягнути відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 52 907,76 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. солідарно з Відповідача та ОСОБА_1.

Дану заяву позивач мотивує ти, що з відзиву відповідача на позов, йому стало відомо, що громадянин ОСОБА_1 (водій автомобіля НОМЕР_3) перебуває з ТОВ «МК «Галичина» у відносинах, що виникли на підставі Договору № 1/15/30 про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015 р. та є особою, яка здійснює підприємницьку діяльність, і на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди він керував автомобілем, не виконуючи умови укладеного договору про надання послуг (виконання робіт) № 1/15/30.

27.12.2017р. представник позивача подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

12.01.2018р. відповідач подач через канцелярію суду клопотання згідно якого долучив до справи додаток №1 до договору №1/15/30 від 01.01.2017р. про надання послуг.

16.01.2018р. позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також 16.01.2018р. на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 в яких останній зазначає, що у трудових відносинах з ТОВ «Молочна компанія «Галичина» не перебував та не перебуває. Звертає увагу на те, що він у встановленому порядку зареєстрований як приватний підприємець і видом його господарської діяльності є діяльність авітомобільного вантажного транспорту.

З пояснень також вбачається, що в процесі здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності між ним та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» був укладений договір № 1/15/30 про надання послуг (виконання робіт) від 01 09.2015року. Відповідно до додатку №1 від 01 січня 2017 року до вищевказаного договору ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» передала ОСОБА_1 у користування транспортні засоби, в тому числі і автомобіль марки SCANIA 113H державний номерний знак ВС 4612ЕС.

Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що акт огляду пошкодженого транспорту від 23.03.2017року складався без його участі тому він не може братися судом до уваги. Вважає, що в заміні деталей не було потреби, оскільки такі, зокрема, дверка кузова та крило переднє можна було відремонтувати, а ціна придбаного дзеркала є завищеною.

В судове засідання 16.01.017р. представники сторін не зявилися.

Оскільки 15.12.2017р. набрали чинності зміни до ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII і відповідно до п. 9 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд вирішив, що розгляд даної справи слід проводити за правилами нової редакції ГПК України.

З метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх нових процесуальних прав, суд вважає за необхідне продовжувати розгляд справи у порядку загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження.

Ухвалою від 16.01.2018р. суд задоволив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні по справі № 914/2275/17 в режимі відеоконференції, та відклав підготовче засідання на 01.02.2018р.

Вирішення клопотання щодо залучення в якості відповідача-2 ОСОБА_1, суд відклав на наступне судове засідання.

30.01.2018р. відповідач подав відзив на позов в якому підтримав свою правову позицію викладену раніше.

Також 30.01.2018р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_1 в яких він підтримав свою позицію викладену раніше.

В підготовчих судових засіданнях 01.02.2018р. та 14.02.2018р. розгляд справи відкладався для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.

В засіданні яке відбулось 14.02.2018р. судом розглянуто клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача) ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно доч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно поданої позивачем заяви, він просить суд залучити в якості відповідача (співвідповідача) громадянина ОСОБА_1.

В той же час, з системного аналізу ст.20 ГПК України вбачається, що господарські суди розглядають справи за участю фізичних осіб тільки у спорах, що виникають з корпоративних відносин.

Враховуючи категорію даного спору, фізична особа ОСОБА_1 не може бути залучений відповідачем у даній справі, оскільки за таких умов буде порушено правила підсудності.

16.02.2018р. позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву в якій звернув увагу на наступне.

Позивач вважає, що цивільно-правового Договору між відповідачем та ОСОБА_1 не є однозначним доказом про те, що ОСОБА_1 та ТОВ «МК «Галичина» не перебувають у фактичних трудових відносинах.

Також позивач стверджує, що навіть якщо між ОСОБА_1 та Відповідачем існують виключно договірні відносини, це не знімає з ТОВ «МК «Галичина» відповідальності, передбаченої ч.4 ст.1187 Цивільного кодексу України.

Окрім того позивачем звернено увагу на те, що страхувальником було подано письмову заяву в якій останнім висловлене прохання на самостійне придбання деталі дзеркала у зв'язку з тим, що за інформацією, наданою станцією технічного обслуговування, що здійснювала ремонт застрахованого транспортного засобу, дана деталь мала б бути у наявності приблизно через місяць, що в свою чергу суттєво б затягувало процес ремонтних робіт з автомобілем.

20.02.2018р. відповідач подав додаткові пояснення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву. Звернув увагу на те, що між ТОВ «Молочна компанія «Галичина» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 1/15/30 про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015року. Даний договір укладено не з фізичною особою, а з фізичною особою підприємцем, а отже ОСОБА_1 є особою, яка здійснює підприємцьку діяльність та несе всі передбачені законодавством ризики щодо здійснення такої діяльності.

Відповідно до п.2.3 договору Виконавець зобов'язаний відповідати за наслідки дорожньо-транспортних пригод, які сталися з вини Виконавця.

Також відповідач вважає безпідставними покликання Позивача на те, що при вирішенні питання відшкодування заміни дзеркала було враховано заяву Страхувальника, оскільки, позивач не перевіряв інформацію Страхувальника щодо відсутності на СТО вказаної деталі, із запитом щодо наявності чи відсутності вказаної деталі до ТОВ «ВіДі-Еліт», який проводив ремонт транспортного засобу, не звертався. Більше того, у договорі добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 7013 від 06.04.2016 року не передбачено відшкодування інших рахунків крім рахунків СТО офіційного дилера.

Ухвалою від 27.02.2018р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.03.2018р.

В судове засідання 15.03.2018р. зявився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах спарви. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд в позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позов та поясненнях наданих в судових засіданнях.

Третя особа в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

06 квітня 2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (страховик) та громадянкою ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 7013, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Lexus LS 460, д/н НОМЕР_4.

Як вбачається з Довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 20.04.2017р. №9010/41/4-2017(а.с.25), 22.03.2017року на вул. Зодчих, 62 у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_5, автомобіля НОМЕР_6, та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_7 отримав механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 24.04.2017р.(а.с. 27), винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1.

Зокрема згідно даної постанови судом встановлено, що 22.03.2017р. приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_8 по Кільцевій дорозі в напрямку станції метро «Академмістечко» не дотримався безпечного бокового інтервалу між автомобілями НОМЕР_9, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

06 квітня 2017 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0538.17 (а.с. 28) звернулась ОСОБА_4 в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.

11 квітня 2017 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі Страхового акту № КР-012137 Регрес від 06.04.2017р. з розрахунком суми страхового відшкодування до нього, Рахунку № ЕЛюС-0005431 від 30.03.2017 р., ОСОБА_6 виконаних робіт №ЕЛюСА-004643 від 20.04.2017 р., ОСОБА_6 приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2017р., здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 102 835,32 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1021 від 11.04.2017 р. та №1022 від 11.04.2017 р.(а.с. 38,39).

Таким чином позивачем було виплачено страхове відшкодування за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 7013 на загальну суму 102 835,32 грн.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, у т.ч., шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 20.04.2017р. №9010/41/4-2017 (а.с. 25), автомобіль НОМЕР_10 належить ТзОВ «Молочна компанія «Галичина». Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» за полісом обовязкового страхування №АЕ/9362454.

06.07.2017р. ПрАТ «АСК «Інго Україна» здійснило виплату страхового відшкодування за даною дорожньо-транспортною пригодою в сумі 49 927,56 грн, яка була розрахована з врахуванням зносу автомобіля НОМЕР_7 та без врахування франшизи в сумі 510,00 грн.

Дана обставина підтверджується листом ПрАТ АСК «Інго Україна» від 07.08.2017р. №2213 та підтверджується позивачем.

Позивач вважає, що різницю в сумі 52 907,76грн між фактичним розміром завданої шкоди 102 835,32 грн та страховою виплатою, яку здійснило ПрАТ АСК «Інго Україна» -49927,56грн, повинен відшкодувати відповідач, як власник автомобіля НОМЕР_2, та зважаючи на те, що водій ОСОБА_1 під час ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «МК «Галичина».

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Обгрунтовуючи свою правову позицію позивач посилається на те, що в протоколі про Адміністративне правопорушення (а.с.26) та постанові Святошинського районного суду від 24.04.2017р. зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у ТзОВ «МК «Галичина».

Відповідач заперечуючи позовні вимоги стверджує, що водій ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Молочна компанія «Галичина» а надавав свої послуги згідно договору від 01.09.2015р., а відтак він самостійно несе всі ризики щодо наслідків здійснення своєї діяльності.

Відповідачем долучено до справи копію договору про надання послуг (виконання робіт) від 01.09.2015р. №1/15/30 за умовами якого ФОП ОСОБА_1, як виконавець взяв на себе зобовязання надати ТзОВ «Молочна компанія «Галичина», як замовнику, послуги з перевезення, експедирування вантажу, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів відповідно до правил, викладених в договору та вимог чинного законодавства (п. 2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 даного договору, ФОП ОСОБА_1 зобовязався прийняти від замовника за актом приймання передачі транспортний засіб, надати послуги обумовлені п. 2.2 договору на транспортному засобі наданому замовником. Також ФОП ОСОБА_1 зобовязався нести відповідальність за наслідки дорожньо-транспортних пригод, які сталися з його вини.

Як зазначає сам ОСОБА_1, у трудових відносинах з ТОВ «Молочна компанія «Галичина» він не перебував та не перебуває.

Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він у встановленому порядку зареєстрований як приватний підприємець і видом його господарської діяльності є діяльність автомобільного вантажного транспорту. В процесі здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності між ним та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» був укладений договір №1/15/30 про надання послуг (виконання робіт) від 01 09.2015року. Відповідно до додатку №1 від 01 січня 2017 року до вищевказаного договору ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» передала ОСОБА_1 у користування транспортні засоби, в тому числі і автомобіль марки SCANIA 113H державний номерний знак ВС 4612ЕС.

Як уже зазнчалося судом, згідно положень 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода заподіяна власнику автомобіля НОМЕР_7 лежить у прямому причиновому звязку із дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої згідно рішення суду є водій ОСОБА_1, який спричинив дану ДТП на автомобілі НОМЕР_2, що належить відповідачу.

Водій ОСОБА_1 використовував даний автомобіль на підставі договору №1/15/30 про надання послуг (виконання робіт) від 01 09.2015року укладеного між відповідачем та ФОП ОСОБА_1.

З даного договору вбачається, що ФОП ОСОБА_1 зобовязався надавати ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» послуги з перевезення, експедирування вантажу, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів відповідно до правил вантажів та пасажирів на його автомобілі, а замовник зобовязався прийняти та оплатити зазначені послуги в порядку та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1172 ЦК України передбачено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

З наданого відповідачем договору вбачається, що виконавець взяв на себе зобовязання надавати замовнику послуги з перевезення вантажу на транспортному засобі замовника, тобто на момент вчинення ДТП водій ОСОБА_1 діяв саме за завданням відповідача, а відтак в силу положень ч.2 ст. 1172 ЦК України саме відповідач несе відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_1 під час даної ДТП.

Відповідачем не доведено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Scania», д/н НОМЕР_11 використовувався водієм ОСОБА_1 не в інтересах відповідача.

Суд звертає увагу відповідача на те, що він відшкодувавши шкоду заподіяну водієм ОСОБА_1С, який в даному випадку діяв за завданням відповідача на підставі цивільно-правового договору, матиме право зворотної вимоги (регресу) до такого водія, як в силу закону так і в силу договірних відносин, які виникли між ними.

В той же час, суд вважає, що позивачем було безпідставно виплачено страховае відшкодування в сумі 16 400,00 грн., що дорівнює вартості заміненого дзеркала. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, замінене дзеркало було придбане власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 у ФОП ОСОБА_6

Дану обставину позивач пояснює тим, що страхувальник сам звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на самостійне придбання даного дзеркала, оскільки на сервісі який здійснював ремонт автомобіля таке було відсутнє і мало б бути в наявності приблизно через місяць, що суттєво затягнуло б процес ремонтних робіт з автомобілем.

Ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_7 здійснювався ТзОВ «Віді Еліт», що підтверджується відповідним актом виконаних робіт, який долучено до справи.

В той же час, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження того, що на станції техобслуговування, яка проводила ремонт автомобіля НОМЕР_7, необхідне дзеркало було відсутнє. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ФОП ОСОБА_6 здійснює підприємницьку діяльність з реалізації запчастин до відповідної категорії автомобілів, і таке дзеркало було відчужене ним страхувальнику. Із квитанції до прибуткового касового ордера (а.с.36) неможливо ідентифікувати особу, яка відчужила дзеркало.

Більше того, суд звертає увагу на те, що як вбачається із спеціальної частини укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та громадянкою ОСОБА_4 договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 7013, підставою визначення розміру збитку, є рахунок СТО офіційного дилера визначеної страховиком. В той же час, рахунки узгоджені сторонами, не є підставою для визначення розміру збитку.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 36 507,76грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1104,04грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВіДі-Страхування (с. Софіївська Борщагів, Києво-Святошинський район, Київська область) 36 507,76 грн. шкоди та 1 104,04 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 26.03.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.