ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 923/883/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

на рішення Господарського суду Херсонської області (суддя - К.В. Соловйов) від 17.11.2016

та постанову Одеського апеляційного господарського суду (головуючий - І.Г. Філінюк, судді: Л.В. Лавриненко, В.В. Лашин) від 12.04.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

до Приватної фірми "Броклайн-Груп"

про витребування майна

Учасники справи:

представник позивача - Онішкевич М.М., адвокат,

представник відповідача - не з'явився.

Короткий зміст позовних вимог

1. 10.08.2016 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі - Позивач) подало позовну заяву про повернення з незаконного володіння Приватної фірми "Броклайн-Груп" (далі - Відповідач) на користь Позивача рухомого майна за визначеним в позові переліком шляхом забезпечення Позивачу безперешкодного доступу до приміщення, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Карла Маркса (пров. Козацький), буд. 123/15.

2. Позовна заява мотивована незаконним володінням Відповідачем рухомим майном (за переліком), що залишилось в приміщенні, орендованому Позивачем у Відповідача за договором оренди від 01.05.2012, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Карла Маркса (пров. Козацький), буд. 123/15, через недопущення орендодавцем (Відповідачем) представника Позивача (начальника відділення Кубракової Н.М.) та представника перевізника (приватного підприємця Жовнер Р.Б.) до орендованого приміщення з метою завантаження та вивезення майна відділення Позивача, про що були складені акти невиконаних робот та акт нестачі матеріальних цінностей за вказаною адресою на суму 717 846 грн. 56 коп. Також, Позивач вказує на те, що стосовно нього розпочато процедуру ліквідації з призначенням ліквідатором провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А., на яку покладені в тому числі повноваження з прийняття до свого відання майна, вжиття заходів щодо його збереження та формування ліквідаційної маси, а визначені дії Відповідача порушують право власності Позивача, що перебуває в орендованому приміщенні, про що Відповідачу направлено дві претензії, які залишені без відповіді, а жодних дій з боку Відповідача вчинено не було.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 17.11.2016 Господарський суд Херсонської області вирішив в задоволенні позовних вимог відмовити. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторонами на виконання умов в пункті 3.2 та 7.1.7 укладеного між сторонами договору оренди від 01.05.2012 (із змінами та доповненнями) був складений та підписаний уповноваженими особами (з боку Позивача - Уповноваженою осоою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації) акт від 18.02.2015 приймання-передачі приміщень у зв'язку із закінченням строку оренди, за наявності якого, виходячи із умов договору оренди, слід вважати, що станом на 18.02.2015 Позивачем було звільнено від свого майна орендовані ним приміщення Відповідача. Складений акт невиконаних робіт від 18.02.2015 не підтверджує факт перебування (наявності майна Позивача у приміщенні відділення банку - в орендованому приміщенні), а акт нестачі матеріальних цінностей від цієї ж дати лише підтверджує відсутність витребуваного майна у цьому приміщенні. Наданий фотозвіт щодо стану приміщень із датою 16.04.2016 свідчить про те, що цей фотозвіт був засвідчений вказаною датою, однак ця дата не є датою виконання фотозвіту. Складений Позивачем акт від 18.02.2015 про відсутність матеріальних цінностей підтверджує факт перебування представника Позивача у орендованих приміщеннях та спростовує обставину щодо недопуску Відповідачем представника Позивача до цих приміщень.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. 12.04.2017 Одеський апеляційний господарський суд вирішив рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2016 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення апеляційного суду мотивоване тими ж аргументами, що наведені в рішенні суду першої інстанції, до яких додано, що триває досудове розслідування в межах кримінального провадження за заявою представника Позивача щодо заволодіння працівниками Відповідача майном Позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. 20.10.2017 Позивач подав касаційну скаргу. У касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 17.11.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Доводи в касаційній скарзі ідентичні доводам, викладеним в позовній заяві, до яких скаржник додав наступне: суди неправильно встановили на підставі актів від 18.02.2015 невиконаних робот та нестачі матеріальних цінностей обставини, які стосуються позовних вимог - щодо відсутності в орендованому приміщенні майна Позивача, а представнику останнього в суді першої інстанції під час проведення відеоконференції відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, а тому не надано можливості ознайомитись з матеріалами справи - актом від 18.02.2015 прийняття-передачі Відповідачу з оренди приміщень, оскільки у Позивача примірник цього акту відсутній.

Позиція Верховного Суду

Щодо повноважень суду касаційної інстанції

7. Наполягаючи на задоволенні позовних вимог та виклавши доводи касаційної скарги ідентично доводам, викладеним в позовній заяві, скаржник оскаржує судові рішення, а доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин відсутності витребуваного майна в приміщенні Відповідача, що орендувалось Позивачем за укладеним між сторонами договором оренди від 01.05.2012, що припинився у зв'язку із закінченням строку оренди. При цьому скаржник просить касаційний суд на підставі тих самих доказів у справі - актів від 18.02.2015 невиконаних робот та нестачі матеріальних цінностей - встановити протилежні обставини та задовольнити позовні вимоги.

Однак такі вимоги скаржника викладені без врахування меж розгляду справи судом касаційної інстанції встановлених статтею 300 ГПК України. Нормами частин 1, 2 цієї статті передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, встановлення відповідних обставин не може мати місце на стадії касаційного перегляду судових рішень, оскільки виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції в силу імперативних приписів статті 300 ГПК України, у зв'язку із чим слід відхилити доводи скаржника (пункт 6).

Суд звертає увагу, що Позивач, не наводячи в касаційній скарзі жодних належних аргументів для спростування висновків судів попередніх інстанцій щодо суті заявлених позовних вимог, намагається домогтися перегляду судових рішень в повному обсязі лише з формальних міркувань.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема позицією, викладеною в рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", де Суд дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

Щодо підстав для вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння

8. Правою підставою звернення Позивача у даній справі стали визначені ним норми статті 387 Цивільного кодексу України, якими передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже право звернення із вимогами про витребування із чужого незаконного володіння майна, відповідно до норм статті 16, 387 ЦК України, має особа, яка наявність у особи (відповідача) майна, право вимоги на яке заявлено згідно із поданою позовною заявою.

Оскільки суди попередніх інстанцій на підставі доказів у справі встановили обставини відсутності у Відповідача (в приміщенні Відповідача) майна, що витребовує у даній справі Позивач, Суд погоджується із оскаржуваними рішеннями про відсутність у Позивача підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

9. Таким чином доводи скаржника щодо неправомірності відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню, а правомірні висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях відповідають нормам законодавства, зокрема статтям 16, 387 Цивільного кодексу України, статтям 33, 34, 43 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), статі 300 ГПК України, а також встановленим на підставі доказів у справі обставинам справи.

10. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

11. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від 17.11.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 у справі № 923/883/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак