УХВАЛА

19 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/1164/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 (головуючий суддя Скакун О.А., судді Татенко В.М., Ломовцева Н.В.) та рішення Господарського суду Луганської області від 13.12.2016 (суддя Корнієнко В.В.) у справі №913/1164/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго"

про стягнення 3 722 175,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 через Донецький апеляційний господарський суд Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повторно подано до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 13.12.2016 у справі № 913/1164/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018 справа № 913/1164/16 передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Суховий В.Г.- головуючий, Берднік І.С., Міщенко І.С.

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2018 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №913/1164/16 залишено без руху для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з належним обґрунтуванням наявності обставин та поважності причин пропуску строку на своєчасне касаційне оскарження.

07.03.2018 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява № 114/4-87 від 07.03.2018 про поновлення строку на касаційне оскарження по справі № 913/1164/16.

Заяву про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що причини пропуску строку на подання касаційної скарги є поважними, оскільки скаржнику стало відомо про ухвалу Вищого господарського суду України від 26.07.2017 лише - 14.08.2017, після чого 30.08.2017 було підписано з адвокатом Договір №14/4279 від 30.08.2017 про надання правової допомоги, а довіреність №14-163 від 28.09.2017 видано адвокату Литвину П.В. лише 28.09.2017, таким чином, на думку заявника, до касаційної скарги компанія мала можливість надати документи, що підтверджують право підписувати касаційну скаргу та представляти інтереси скаржника як адвоката в касаційному порядку лише - 01.11.2017.

Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що скаржником порушено розумні строки на звернення з касаційною скаргою, не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання касаційної скарги та не зазначено об'єктивних обставин, які перешкоджали йому невідкладно звернутися повторно з касаційною скаргою, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Незважаючи на те, що скаржнику стало відомо про ухвалу Вищого господарського суду України від 26.07.2017 лише - 14.08.2017, касаційну скаргу подано аж 01.11.2017, що підтверджується штампом поштового відділення на поштовому конверті, тобто через 78 днів, як скаржнику стало відомо про ухвалу Вищого господарського суду України від 26.07.2017. Посилання на можливість подати документи, на підтвердження право підписувати касаційну скаргу лише - 01.11.2017, оцінюються судом критично, оскільки у скаржника було достатньо часу подати касаційну скарги невідкладно в розумні строки після підписання договору з адвокатом - 30.08.2017 про надання правової допомоги, а обставини видачі довіреності адвокату Литвину П.В. лише 28.09.2018, тобто через 30 днів після підписання договору про надання правової допомоги, та ще 35 днів на подачу касаційної скарги до суду касаційної інстанції, не є тією обставиною, що свідчить про об'єктивні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальної дії - подання невідкладно касаційної скарги в установлені законом строки. Відтак, у скаржника було вдосталь часу для вчасної подачі касаційної скарги навіть зважаючи на доводи та докази, що наведені у заяві.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску, поважними причинами його пропуску визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Водночас, згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (п. п. 22 - 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, п. п. 37 - 38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 судом зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип остаточності рішення, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п. 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 29.10.2015 року).

Пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини п'ятої статті 293 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше ніж через десять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 13.12.2016 у справі №913/1164/16, оскільки наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтею 234, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 913/1164/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 та рішення Господарського суду Луганської області від 13.12.2016 у вказаній справі.

2. Скаржнику надіслати касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами, в тому числі оригінал платіжного доручення № 5007186 від 30.10.2017 на суму 66 999,20 грн., копію скарги залучити до матеріалів справи № 913/1164/16.

3. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.