УХВАЛА

м. Київ

22.03.2018Справа №910/5993/13

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна"
на бездіяльністьСолом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
у справі№910/5993/13
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс"
простягнення 210 701,52 грн.
Суддя Бойко Р.В.

при секретарі судового засідання Бариновій О.І.

Представники учасників справи:
від позивача:Бичківська-Яновська І.С.
від відповідача:не з'явився
від органу ДВС:Цапенко С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді господарського суду міста Києва перебували позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс" про стягнення 210 701,52 грн. заборгованості за договором №5 поставки нафтопродуктів від 10.06.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2013 у справі №910/5993/13 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" заборгованість у розмірі 189 176,42 грн., пеню у розмірі 21 525,10 грн. та судовий збір у розмірі 4 21403 грн.

10.06.2013 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 23.05.2013 у справі №910/5993/13 видано відповідний наказ.

13.03.2018 до господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни, у якій скаржник просить визнати незаконною та протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Цапенко С. М. Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві у виконавчому провадженні №52306949 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5993/13 від 10.06.2013 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій, направлених на примусове виконання вказаного наказу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2018 у справі №910/5993/13 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" призначено у судовому засіданні на 22.03.2018.

21.03.2018 через відділ діловодства суду на виконання вимог ухвали суду від 14.03.2018 від Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві надійшла копія матеріалів виконавчого провадження №52306949

У судове засідання 22.03.2018 представник стягувача з'явився, надав пояснення по суті скарги, просив її задовольнити.

Представник відділу ДВС в судове засідання 22.03.2018 з'явився, надав письмові заперечення на скаргу, в яких державним виконавцем Цапенко С.М. наведено перелік вчинених нею дій на виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5993/13 від 10.06.2013, а тому остання вважає, що твердження скаржника про бездіяльність органу державної виконавчої служби є необґрунтованими, та просить відмовити у задоволенні скарги.

Крім того, державним виконавцем надано суду копію наказу господарського суду міста Києва №910/5993/13 від 10.06.2013 з відмітками на його зворотному боці на підтвердження того, що вказаний наказ вже двічі до цього пред'являвся до виконання в органи виконавчої служби, проте повертався стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; та у зв'язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Проте, вказані дії державним виконавців про повернення виконавчого документу стягувачу ТОВ "БНК-Україна" не оскаржувались.

Представник відповідача в судове засідання 22.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Керуючись наведеною нормою, суд вважає за можливе розглянути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна", дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Як вбачається із наданих відділом ДВС матеріалів виконавчого провадження №.09.2016 стягувач звернувся до Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження (вх. №22354/02-26).

23.09.2016 державним виконавцем Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52306949.

Того ж дня державним виконавцем Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також направлено запит №21573181 від 23.09.2016 до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих боржником.

Крім того, матеріали виконавчого провадження містять докази звернення державного виконавця до органу МВС України з метою встановлення наявності у боржника транспортних засобів, докази виходу державного виконавця за адресою місцезнаходження боржника, за наслідками якого складено акт державного виконавця від 02.11.2016 про те, що ні Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс" ні належного йому на праві власності майна не виявлено.

При цьому суд звертає увагу скаржника, що не зазначення у вказаному акті від 02.11.2016 понятих ніяким чином не свідчить про не вчинення державним виконавцем дій щодо розшуку боржника та його майна.

Також в матеріалах справи наявні докази направлення до банківських установ постанов про накладення арешту на кошти боржника, направлення керівнику боржника вимог з'явитися на прийом до державного виконавця.

Посилання скаржника як на обставини, що свідчать про бездіяльність державного виконавця, на те, що державний виконавець не притягнув керівника боржника до адміністративної відповідальності в порядку ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з невиконанням ним законних вимог державного виконавця, є необґрунтованими оскільки положення наведеної норми можуть бути застосовані до особи порушника виключно у разі якщо керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс" були одержані відповідні вимоги (виклики) державного виконавця (№48859 та №48856), натомість матеріали виконавчого провадження містять докази повернення поштових відправлень, адресованих як ТОВ "Укртранснафтосервіс" на адресу місцезнаходження, так і керівнику боржника, які направлялись на адресу, встановленою державним виконавцем шляхом звернення до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у м. Києві.

Щодо посилань скаржника на те, що державним виконавцем не вчинено заходів щодо тимчасового обмеження керівника боржника у праві виїзду за кордон, то суд також відхиляє вказані доводи стягувача як необґрунтовані, оскільки згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві №8001.16.18-10306/80.2-17 від 22.09.2017, наданої на запит державного виконавця №83236, за керівником боржника паспорт громадянина України для виїзду за кордон не документувався, а відтак і звернення державного виконавця до суду із заявою про обмеження права керівника боржника виїзду за кордон є недоцільним.

До того ж, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець повторно виходив за адресою місцезнаходження боржника, за наслідками чого складено акт державного виконавця від 13.12.2017, однак ні Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс", ні належного йому на праві власності майна знову не виявлено, а також повторно звертався із запитом до Державної фіскальної служби (17.02.2018), одержувались відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника, проте йому не вдалося виявити грошові кошти або майно належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс".

У зв'язку з наведеним державним виконавцем було направлено до Управління поліції у Солом'янському районі ГУ Національної поліції м. Києва повідомлення вих. №29408 від 06.02.2018про вчинення кримінального порушення керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранснафтосервіс", яке містить ознаки злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України (невиконання судового рішення).

Тобто, матеріали виконавчого провадження свідчать про вжиття державним виконавцем всіх належних та допустимих заходів, спрямованих на виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5993/13 від 10.06.2013.

Посилання представника скаржника у судовому засіданні 22.03.2018 на те, що оскільки ТОВ "Укртранснафтосервіс" згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебуває у стані припинення, є не припиненим та має адресу місцезнаходження, то відповідно здійснює господарську діяльність та відповідно має активи, судом відхиляються, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України загальновідомою є практика "залишення" підприємства з метою невиконання господарських зобов'язань.

Суд з прикрістю констатує, що в Україні є досить поширеною практика, коли з метою невиконання зобов'язань юридичною особою (в тому числі, судових рішень), керівництво/власники такої юридичної особи виводять з підприємства всі активи та залишають його, при цьому не здійснюючи жодних дій для припинення юридичної особи у передбаченому законодавством порядку та внесення відповідного запису у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак вини державного виконавця у цьому немає.

Крім того, зважаючи на те, що наказ господарського суду міста Києва №910/5993/13 від 10.06.2013 вже двічі до цього пред'являвся до виконання в органи виконавчої служби, проте повертався стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; а також у зв'язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи (при тому, що повернення спірного наказу з вказаних підстав в попередні рази стягувачем не оскаржувалось), то суд приходить до висновку, що вчинені у даному випадку державним виконавцем заходи, спрямовані на виконання такого наказу, є більш ніж достатніми та державним виконавцем виконано свої обов'язки належним чином та у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" на бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 233, 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" на бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено 26.03.2018

Суддя Р.В. Бойко