РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018Справа № 910/876/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ КАЗИМИРА МАЛЕВИЧА, будинок 31)
до проПриватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 37-41) відшкодування шкоди у розмірі 3 157 грн. 51 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (надалі також - «Відповідач») про відшкодування шкоди у розмірі 3 157 грн. 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" на підставі Договору добровільного страхування наземного засобу №3-00 від 27.01.2017 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля "Шевроле", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу "Dacia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8954365, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/876/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

13.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Відповідача надійшов відзив на позов.

14.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

28.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Позивача надійшла відповідь на відзив.

14.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі від 30.01.2018 була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення ухвали суду уповноваженій особі Позивача 05.02.2018 та уповноваженій особі Відповідача 02.02.2018.

Що стосується заяви Позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просить стягнути з Відповідача страхове відшкодування в розмірі 2 283,83 грн, Суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, Суд приймає заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до розгляду.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

27.01.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3-00, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, вказаним в п. 1.2.1 Договору. (а.с. 20-22)

Відповідно п. 1.2.1 Договору, застрахованим транспортним засобом значиться «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 р.в.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2017 по вул. Проскури в с. Іванкові Київської обл. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та транспортного засобу «Dacia», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується Довідкою №092535 про дорожньо - транспортну пригоду. (а.с. 24)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.06.2017 у справі №366/1575/17 ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Dacia», д.р.н. НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 25)

Звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 18/1/40/762797 від 09.02.2018, складеним ФОП ОСОБА_4, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 2 283,83 грн (а.с. 71-74)

Згідно з відомостями ремонтної калькуляції № 1869 від 21.05.2017, вартість ремонту застрахованого транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, складає 3 346,01 грн. (а.с. 75-76)

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 виставлено рахунок - фактуру №УККЗ010644/НОМЕР_4 від 29.05.2017 на ремонт транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, на суму 3 157,51 грн. (а.с. 29)

Відповідно до Страхового акту № 5181-02 від 23.07.2017 (а.с. 34), Позивач розрахував суму страхового відшкодування у розмірі 3 157,51 грн та здійснив її виплату у формі зарахування коштів у сумі 3 157,51 грн ФОП ОСОБА_5 в рахунок виплаченого авансу відповідно до умов Додаткової угоди № 2 від 03.05.2017 до Договору про співробітництво від 06.02.2017 (а.с. 30-32) та платіжного доручення № 9962 від 15.05.2017 (а.с. 33), що підтверджується довідкою-підтвердженням виплати страхового відшкодування. (а.с. 36)

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8954365, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 0,00 грн. (а.с. 56)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог становить 2 283,83 грн. відповідно до встановлених Полісом АЕ/8954365 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Заперечуючи проти позовних вимог, Відповідач зазначає, що Позивачем не надано жодного фото фіксації пошкоджень застрахованого транспортного засобу; поданий Позивачем рахунок-фактура не є належним доказом на підтвердження здійснення розміру реально понесених витрат на ремонт автомобіля; Позивачем не подано акту виконаних робіт; ФОП ОСОБА_6 не є експертом, оцінювачем або аварійним комісаром; при визначенні вартості відновлювального ремонту повинен враховуватися коефіцієнт фізичного зносу, оскільки строк експлуатації автомобіля «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, перевищує 7 років.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №3-00 від 27.01.2017, предметом якого є страхування транспортного засобу«Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 р.в., було відшкодовано на користь Страхувальника 3 157,51 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Dacia», д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.06.2017 у справі №366/1575/17, якою ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Dacia», д.р.н. НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 25)

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8954365 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 2 283,83 грн.

При цьому, Судом розглянуті та відхилені аргументи Відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, з огляду на таке.

Суд зазначає, що наявність або відсутність акту виконаних робіт з ремонту застрахованого транспортного засобу не впливає на виплату страхового відшкодування, оскільки цей документ не є обов'язковим для здійснення страхового відшкодування за умовами договору добровільного страхування. Натомість, для виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування необхідним є рахунок-фактура, на підставі якого в порядку укладеного договору Позивачем і було здійснено страхове відшкодування.

Що стосується доводів Відповідача про необхідність визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, то вони спростовуються поданим Позивачем Звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 18/1/40/762797 від 09.02.2018, складеним ФОП ОСОБА_4, яким встановлено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 2 283,83 грн.

Аргументи Відповідача щодо ненадання Позивачем жодного фото фіксації пошкоджень застрахованого транспортного засобу спростовуються наявними у матеріалах справи фотокопіями транспортного засобу.

Окрім того, Суд зазначає, що здійснений Відповідачем розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 2 068,00 грн не є обґрунтованим.

Решта аргументів Відповідача щодо відсутності підстав задоволення позову визнаються Судом явно необґрунтованими та неприйнятими з огляду на чинне законодавство та усталену судову практику.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на вищевикладене.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м.Київ, вул. Артема, 37/41, ідентифікаційний код юридичної особи 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код юридичної особи 31650052) 2 283 (дві тисячі двісті вісімдесят три) грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 березня 2018 року

Суддя О.В. Чинчин