ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про призначення експертизи

20.03.2018р.                                Справа №905/2954/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І.,

за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз”, м.Краматорськ Донецької області,

про стягнення 119194233,07 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/4-697 від 02.11.2017р. до Публічного акціонерного товариства “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз”, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 119194233,07 грн., у тому числі:

- пеня у сумі 72491111,44 грн. на підставі п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №16-109-Н від 30.12.2015р.;

- три проценти річних у сумі 10561107,52 грн. та інфляційні витрати у сумі 36142014,11 грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.12.2017р. даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2954/17; визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження; судове засідання призначене на 23.01.2018р.; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 12.01.2018р.

Ухвалою суду від 23.01.2018р. відкладено підготовче засідання на 08.02.2018р.

Ухвалою суду від 08.02.2018р. продовжено строк підготовчого провадження до 22.03.2018р. (включно); відкладено підготовче засідання на 06.03.2018р.; витребувано документи та встановлено строк позивачу для надання пояснень щодо розрахунку заявлених позовних вимог, належним чином засвідчені копії: спільних протокольних рішень №792 від 15.04.2016р., №1479 від 27.05.2016р., №1480 від 27.05.2016р., №1481 від 27.05.2016р., №1482 від 27.07.2016р., №1484 від 27.07.2016р., №1483 від 27.12.2016р., №1633 від 27.12.2016р., №1634 від 27.12.2016р., №1635 від 27.12.2016р., №2544 від 28.12.2016р., №2280 від 28.12.2016р., №2275 від 29.12.2016р., №2276 від 29.12.2016р., №2277 від 29.12.2016р., №2278 від 29.12.2016р., №2279 від 29.12.2016р., №2281 від від 29.12.2016р., №2284 від 29.12.2016р., №2285 від 29.12.2016р., №2286 від 29.12.2016р., №2287 від 29.12.2016р., №2288 від 29.12.2016р., №2290 від 29.12.2016р., №2530 від 29.12.2016р., №2531 від 29.12.2016р., №2532 від 29.12.2016р., №2533 від 29.12.2016р., №2535 від 29.12.2016р., №2536 від 29.12.2016р., №2539 від 29.12.2016р., №2541 від 29.12.2016р., №2550 від 29.12.2016р., №2551 від 29.12.2016р.; документи у підтвердження оплат, що відображені у розрахунку позовних вимог (банківські виписки, платіжні доручення) доданому до позовної заяви до 06.03.2018р; визнано явку представників сторін у судове засідання обов’язковою.

Ухвалою суду від 06.03.2018р. відкладено підготовче засідання на 20.03.2018р.; зобов’язано позивача виконати вимоги ухвали господарського суду Донецької області від 08.02.2018р. у строк до 20.03.2018р., а також одночасно надати правову позицію стосовно доводів викладених у письмових поясненнях №б/н від 05.03.2018р., направити відповідачу.

19.03.2018р. позивачем через канцелярію суду надано клопотання №14/4-31 від 16.03.2018р. про долучення документів до матеріалів справи з додатками.

20.03.2018р. представником відповідача на електронну адресу суду надіслано заяву №б/н від 19.03.2018р. про проведення судового засідання за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судове засідання 20.03.2018р. не з’явився.

Представник відповідача у судове засідання 20.03.2018р. не з’явився.

Дослідив матеріали справи, господарський суд приходить до такого.

Предметом спору у справі №905/2954/17 є стягнення боргу у загальній сумі 119194233,07 грн., у тому числі: пеня у сумі 72491111,44 грн., три проценти річних у сумі 10561107,52 грн. та інфляційні витрати у сумі 36142014,11 грн.

За твердженням позивача, з огляду на несвоєчасні розрахунки за договором купівлі-продажу природного газу №16-109-Н від 30.12.2015р. за зобов’язаннями січня-вересня 2016р. позивачем нараховані та пред’явлені до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні витрати, за зобов’язаннями січня-квітня, вересня 2016р. – пені, у означених вище сумах.

Як свідчать матеріали справи, 30.12.2015р. між Національною акціонерною компанією “Нафтогаз України” (нині-Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” та далі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-109-Н, згідно з яким Продавець зобов’язався передати у власність Покупцю у 2016р. природний газ, а Покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідно до п.3.2 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.3 договору визначено, що акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Позивачем суду представлено копії актів приймання-передачі природного газу за період з січня 2016р. по вересень 2016р., підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Згідно з п.6.1 договору, оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

За умов п.6.2 договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

В платіжних дорученнях Покупець повинен обов’язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (п.6.4 договору).

Додатковою угодою №2 від 02.03.2016р. до договору сторони:

- доповнили п.6.1 договору абзацом в наступній редакції: «Сторони погодили, що з урахуванням п.10.2 цього договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов’язком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України»;

- доповнили ст.7 «Відповідальність сторін» договору п.7.7 в такій редакції: «Сторони погодили, що з урахуванням п.10.2 договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов’язком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості, в тому числі на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договором(ами) про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим договором»;

- виклали п.10.2.4 у такій редакції: «Будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору».

Означена додаткова угода набула чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення цього договору, і діє протягом дії договору (п.6 додаткової угоди №2 від 02.03.2016р. до договору).

Додатковою угодою №3 від 31.03.2016р. до договору сторони виклали п.6.1 договору у редакції: «Оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу» та п.11.1 викладено у такій редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 30.04.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

Означена додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2016р.

Додатковою угодою №4 від 30.04.2016р. до договору визначено, що договір діє в частині реалізації газу до 30.09.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №6 від 22.08.2016р. до договору сторони вирішили вважати додаткову угоду №2 від 02.03.2016р. такою, що втратила чинність з 01.08.2016р., та доповнили п.6.1 договору абзацами 3, 4 у такій редакції: «Оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. не змінює строків та умов розрахунків за цим договором»; виклали п.7.2 договору у такій редакції: «У разі невиконання Покупцем п.6.1 цього договору, він зобов’язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється продавцем на суми оплат, проведені Покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р.».

Означена додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.08.2016р. (п.9 додаткової угоди №6 від 22.08.2016р. до договору).

Разом з цим, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ №20 від 11.01.2005р.), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині, а саме в частині, яка є предметом регулювання із застосуванням означеного механізму, зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ №20 від 11.01.2005р.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Такі висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 26.07.2016р. у справі №924/13/16.

Згідно із ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Враховуючи ту обставину, що уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний раз та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету сторони договору у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений на підставі договору на купівлю-продаж природного газу №16-109-Н від 30.12.2015р., в частині охопленій такими спільними протокольними рішеннями, тому для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та відповідно п.7.2 договору, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Отже, виходячи з викладеного, приведене у додатковій угоді №2 від 02.03.2016р. вільне волевиявлення щодо погодження умов договору, згідно яких нараховується пеня та застосовується відповідальність відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договором(ами) про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим договором, суперечить меті покладеній при застосуванні вказаного механізму та наведеному законодавству, а відтак не може прийматись для визначення обсягу зобов'язань у спірних правовідносинах.

Так, слідує, що до спірних зобов’язань січня-вересня 2016р. застосовуються положення договору, чинні на час їх виникнення, проте в силу зміни механізму сплати сум, які фактично вийшли із зони регулювання умовами укладеного між сторонами договору, з огляду на організацію розрахунку спільними протокольними рішеннями іншого, ніж встановлений за домовленістю сторін у договорі, виключає застосовування у цій частині наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та відповідно п.7.2 договору.

За змістом представленого відповідачем акту звірки взаємних розрахунків від 31.01.2018р. та письмових пояснень №б/н від 05.03.2018р. слідує, що розрахунки у спірний період проводилися сторонами шляхом надходження платежів від населення за Алгоритмом розподілу коштів, визначеним згідно постанов НКРЕКП, а також на підставі спільних протокольних рішень, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Тобто на виконання п.6.2 договору та із застосуванням механізму державного регулювання у спірних правовідносинах.

З наданого позивачем розрахунку не вбачається однозначне підтвердження врахування викладеного.

Ухвалою суду від 08.02.2018р. витребувано у позивача пояснення щодо розрахунку заявлених позовних вимог.

Проте, дані вимоги не виконано.

Відтак, під час розгляду справи, задля встановлення правомірності визначення бази для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат, саме у розмірі вказаному позивачем, та її існування у період січень 2016р. - вересень 2016р., виникла потреба у з'ясуванні відповідності проведеного позивачем зарахування коштів, що надійшли від відповідача, умовам означеного договору, а також потреба у дослідженні дотримання призначення платежу, визначеного у підписаних спільних протокольних рішеннях, на підставі яких проведена оплата за спожитий Публічним акціонерним товариством “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” природний газ у спірний період.

Відповідно до ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з’ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не надано висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Зважаючи на обставини справи, специфіку спірних правовідносин та складність визначення дійсної бази для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на приписи укладеного між сторонами договору, з урахуванням проведених оплат на підставі відповідних спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, суд вбачає необхідність застосування спеціальних знань, враховуючи положення ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, та дійшов висновку про потребу у призначенні судової експертизи.

Згідно ст.100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об’єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі). У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з’ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз’яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов’язків. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Приймаючи до уваги характер обставин, що мають бути з’ясовані за допомогою експертної установи, у світлі змісту Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р. (у редакції наказу Міністерства юстиції України №1950/5 від 26.12.2012р.), господарський суд дійшов висновку про необхідність призначення економічної експертизи.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Виходячи з положення пункту 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р. (у редакції наказу Міністерства юстиції України №1950/5 від 26.12.2012р.), експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування.

Так, враховуючи, що в силу ст.ст.86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду має ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до вимог закону, господарський суд дійшов висновку за доцільне доручити проведення судової економічної експертизи Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84112, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Поштова, 67).

Суд вважає за доцільне покласти на відповідача, як на учасника справи, який заперечує проти задоволення позову, оплату вартості проведення експертизи з подальшим розподілом судових витрат під час винесення кінцевого процесуального документа у зазначеній справі, відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Нормами ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Положеннями ст.98 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім’я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов’язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

При цьому, необхідність скерування матеріалів справи до експертної установи унеможливлює розгляд справи по суті позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно п.6 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України - на час проведення експертизи.

З огляду на таке, провадження у справі №905/2954/17 підлягає зупиненню до отримання результатів призначеної експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.73, 86, 98 – 100, 117, 129, п.2 ч.1 ст.228, п.6 ч.1 ст.229, ст.ст.233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову економічну експертизу у справі №905/2954/17 за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ, до Публічного акціонерного товариства “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз”, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 119194233,07 грн., у тому числі: пеня у сумі 72491111,44 грн., три проценти річних у сумі 10561107,52 грн. та інфляційні витрати у сумі 36142014,11 грн.

2. Проведення судової економічної експертизи доручити Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84112, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Поштова, 67).

3. На вирішення судової економічної експертизи поставити наступні питання:

1. Визначити за кожним місяцем окремо суму фактичної заборгованості відповідача з оплати вартості за природний газ за період січень-вересень 2016р., спожитий відповідачем на підставі договору №16-109-Н від 30.12.2015р., при вимозі п.п.6.1, 6.2, 6.4 цього договору та розрахунку, проведеного на підставі підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, протягом періоду, визначеного позивачем у представленому суду розрахунку.

2. Чи підтверджується документально розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат, що підлягають нарахуванню за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов’язань зі сплати спожитого за договором №16-109-Н від 30.12.2015р. природного газу, які виникали у періодах, зазначених у розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних витрат.

Під час проведення експертизи використовувати наявні у матеріалах справи документи (а в разі необхідності – і додатково подані сторонами на вимогу експерта) та виходити з наступного:

- врахувати умови договору №16-109-Н від 30.12.2015р. з урахуванням змін щодо кожного зі спірних зобов'язань;

- врахувати проведення розрахунку у певних сумах за спірний період січня - вересня 2016р. на виконання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету та наслідки такої організації взаєморозрахунків;

- врахувати, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування;

- враховувати, що індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць; розмір боргу з урахуванням індексу інфляції має визначатися виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж; в розрахунок обов’язково мають включатися періоди часу, в які мала місце дефляція.

4. Висвітлити інші питання, які виникнуть в ході проведення експертизи.

5. Зобов'язати Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз після закінчення експертизи направити експертні висновки сторонам: Публічному акціонерному товариству “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, ), Публічному акціонерному товариству “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1).

6. Зобов'язати Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз після закінчення проведення експертизи повернути матеріали справи №905/2954/17 до господарського суду Донецької області протягом 5 днів з моменту закінчення проведення судової експертизи, з усіма наданими в розпорядження доказами, надати суду обґрунтований письмовий висновок за результатами вирішення поставлених питання у строк, визначений підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, та документи, які підтверджують витрати на проведення експертизи.

7. Судовому експерту у разі ненадання сторонами документів, які необхідні для проведення експертизи, повідомити суд.

8. Письмово повідомити господарський суд Донецької області у разі неможливості проведення експертизи.

9. Зобов'язати сторони при проведенні експертизи не перешкоджати експертам в проведенні судової експертизи; на першу вимогу експертів для проведення перевірок в повному обсязі надавати всі витребуванні документи та вчиняти необхідні дії.

10. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на Публічне акціонерне товариство “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1) із подальшим розподілом судових витрат під час винесення кінцевого процесуального документа у справі №905/2954/17 відповідно до вимог ст.129 ГПК України.

11. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство “По газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1) на вимогу експертної установи забезпечити своєчасну та повну оплату вартості проведення судової експертизи.

12. Відповідно до статті 4 Закону України “Про судову експертизу” довести до відома Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз те, що особа, яка безпосередньо проводить судову експертизу, несе відповідальність, передбачену п.1 ст.384, п.1 ст.385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

13. Роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу. Крім того, умисне невиконання сторонами цієї ухвали або перешкоджання її виконанню утворює склад злочину, передбачений ст.382 Кримінального кодексу України.

14. У розпорядження експертної установи надати матеріали справи №905/2954/17, копію цієї ухвали.

15. Провадження у справі №905/2954/17 зупинити до отримання результатів судової економічної експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

16. Про дату слухання справи учасники процесу будуть повідомлені додатково.

17. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом десяти днів з дня її постановлення.

18. Дата складання повного тексту ухвали 20.03.2018р.

Суддя                                О.В. Кротінова