У Х В А Л А

30 березня 2018 року Справа № 5/207/2011

Господарський суд Луганської області у складі: судді Ворожцова А.Г.

за участю: секретаря судового засідання Сокрути Н.М.

розглянувши у судовому засіданні скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

на дії органу державної виконавчої служби

у справі за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго», м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 6336778 грн. 68 коп.

орган виконання судових рішень - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

у присутності:

від позивача (стягувача): Тіщенко А.А., довіреність № 75/17 від 27.12.2017,

від відповідача (боржника): Тоцький О.І., довіреність № 1790 від 14.12.2015,

Мілютіна Ю.А., довіреність № 228 від 02.03.2018,

від органу виконання судових рішень: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

20 березня 2018 року до господарського суду Луганської області звернувся стягувач, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", зі скаргою № 31/13-870 від 16.03.2018, на дії органу державної виконавчої служби, в якій викладено вимоги:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. щодо винесення постанови від 27.02.2018 ВП № 31949445 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 5/207/2011 від 06.02.2011;

- визнати недійсною постанову від 27.02.2018 ВП № 31949445 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 5/207/2011 від 06.02.2012;

- зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. вжити всі заходи для виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.03.2018 розгляд скарги у справі № 5/207/2011 було призначено на 30.03.2018 в режимі відеоконференції.

У судове засідання прибули представники стягувача та боржника.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області участь свого представника у засідання суду не забезпечив.

Згідно з ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби не перешкоджає її розгляду.

Доводи скаржника зводяться до наступного.

Підставою для винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - ВПВР) постанови про зупинення вчинення виконавчих дій стало те, що боржника, КП "Рубіжнетеплокомуненерго", було внесено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Однак, приймаючи постанову від 27.02.2018 ВП № 31949445, державний виконавець не взяв до уваги те, що за судовим наказом від 06.02.2012 № 5/207/2011, крім стягнутої заборгованості за договором на закупівлю природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, на користь позивача було стягнуто витрати зі сплати судового збору в розмірі 54399,92 грн., які не підпадають під дію вказаного вище Закону.

У судовому засіданні представник стягувача в усній формі пояснив, що на момент прийняття виконавчим органом постанови, що оскаржується, основний борг за судовим рішенням в сумі 5522857,19 грн., пеня в розмірі 197141,72 грн., інфляційні нарахування в сумі 203893,57 грн. та 3% річних в сумі 146883,20 грн. були погашені, судовий наказ не було виконано лише в частині стягнення судового збору в сумі 54399,92 грн.

Представник боржника у судовому засіданні підтвердив відсутність заборгованості за судовим рішенням в частині стягнення основного боргу, інфляційних нарахувань, 3% річних та пені, та повідомив, що він звертався до виконавчого органу щодо цього факту, однак відповіді від державного виконавця не отримав.

Від органу виконання судових рішень на електронну адресу суду надійшов відзив на скаргу, яким він просить у її задоволенні відмовити та розглянути скаргу без участі його представника.

До відзиву в електронному вигляді додані копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2012, про зупинення вчинення виконавчих дій від 27.02.2018 та про виправлення помилки у процесуальному документі від 19.03.2018.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представника стягувача та представників боржника, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 24.01.2012 у справі № 5/207/2011 позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до КПСТП "Рубіжнетеплокомуненерго" про стягнення 6336778,68 грн. задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 5522857,19 грн., пеню в розмірі 197141,72 грн., інфляційні нарахування в сумі 203893,57 грн. та 3% річних в сумі 146883,20 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 54399,92 грн. В решті позову відмовлено.

На виконання рішення суду позивачеві 14.03.2012 було надіслано наказ господарського суду Луганської області № 5/207/2011 від 06.02.2011.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.09.2017 у справі № 5/207/2011 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" було видано дублікат наказу господарського суду Луганської області № 5/207/2011 від 06.02.2011.

Наразі у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває на виконанні судовий наказ № 5/207/2011 від 06.02.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06 березня 2018 року стягувач отримав від виконавчого органу постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ця норма Закону надає право виконавцю зупиняти виконавчі дії у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої статті 34 Закону, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Як вбачається із судового наказу від 06.02.2012 № 5/207/2011, крім стягнутої заборгованості за договором на закупівлю природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, на користь позивача було стягнуто витрати зі сплати судового збору в розмірі 54399,92 грн., які не підпадають під дію вказаного вище Закону, оскільки не є заборгованістю за спожитий природний газ.

Щодо поданих виконавчою службою документів в електронному вигляді, суд не приймає їх в якості належних доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Скаржник просить визнати недійсною постанову від 27.02.2018 ВП № 31949445 про зупинення вчинення виконавчих дій в цілому, однак як вбачається зі змісту скарги та усних пояснень, які надані його представником у судовому засіданні, порушення його прав та законних інтересів стосуються лише зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору в розмірі 54 399,92 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, наявні у справі матеріали виконавчого провадження та з урахуванням норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд вважає, що у діях державного виконавця під час винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 27.02.2018 ВП № 31949445 за наказом господарського суду Луганської області № 5/207/2011 від 06.02.2012 вбачається порушення прав та законних інтересів скаржника (стягувача) в частині стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору, тому скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу, суд -

у х в а л и в :

1. Скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. щодо винесення постанови від 27.02.2018 ВП № 31949445 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 06.02.2012 № 5/207/2011 в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору в розмірі 54 399,92 грн.

3. Визнати недійсною постанову від 27.02.2018 ВП № 31949445 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області 06.02.2012 № 5/207/2011 в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору в розмірі 54399,92 грн.

4. Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. вжити заходи для виконання рішення суду щодо стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору в розмірі 54399,92 грн.

5. В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Г. Ворожцов