донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.03.2018 справа №913/487/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів при секретарі судового засідання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_5, за довіреністю; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на ухвалу господарського суду Луганської області
від 14.02.2018
у справі № 913/487/17 (суддя Драгнєвіч О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Шеффілд Рефракторіс Україна", м. Дніпро
до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 11 426 607 грн. 14 коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 22.08.2017 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеффілд Рефракторіс Україна", м. Дніпро (Позивач) до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 11 426 607,14 грн. задоволено в повному обсязі.

На виконання зазначеного рішення було видано відповідний судовий наказ від 04.09.2017.

Відповідач 06.02.2018 звернувся до суду з заявою від 02.02.2018 б/н про відстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 22.08.2017 по справі № 913/487/17 на один рік з дня ухвалення судового рішення до 22.08.2018.

В обґрунтування цієї заяви Відповідач серед іншого посилався на скрутне фінансове становище, що на його думку є причиною неможливості на даний час виконати рішення суду. Звернув увагу суду на наявність збитків підприємства за 9 місяців 2017 року в розмірі 2 241 772 тис.грн. та 41 226 тис.грн. заборгованості з оплати праці, у зв'язку з чим підприємство не має змоги, а саме достатньої кількості грошових коштів, для погашення кредиторської заборгованості.

Крім того, в якості доказів неможливості виконання рішення суду Відповідач надав суду копії Звітів про фінансовий стан на 30.09.2017 та за 9 місяців 2017 року.

Також Відповідач зауважив щодо специфіки діяльності підприємства та території на якій вона проводиться, вказав на наявність форс-мажорних обставин, існування яких значно вплинуло на можливість виконання своїх зобов'язань, зокрема, захоплення будівлі та майна заявника в грудні 2017 року невстановленими особами, що порушує майнові права підприємства щодо вільного користування та розпорядження своєю власністю та робить неможливим виконання судового рішення; ведення в дію з 12.02.2017 Конвенції № ЦДЗО/0000074 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького і Луганського напрямів, в тому числі на станцію Комунарськ.

Блокування залізничного руху призвело до розриву технологічних ланцюжків, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції ПАТ "Алчевський металургійний комбінат", і як наслідок призупинення металургійного виробництва. 13.02.2017 Відповідачем було здійснено гарячу консервацію основних виробничих фондів підприємства, що підтверджується наказом №109 від 13.02.2017.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.02.2018 по справі № 913/487/17 у задоволенні заяви Відповідача про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 22.08.2017 у справі № 913/487/17 відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну ухвалу суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник, зокрема, посилається на те, що по-перше судом першої інстанції не надано оцінки надзвичайності обставин, на які посилався Відповідач, не враховано, те що відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, м. Алчевськ та м. Сєвєродонецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, режим якої накладає певні обмеження на здійснення господарської діяльності Відповідача, зокрема, спад виробничої діяльності, невиконання виробничого плану, зменшення кількості замовлень продукції підприємства, відсутність оплати реалізованої продукції, тощо. Здійснення підприємницької діяльності в розумінні ГК України на цих територіях можливе лише з урахуванням цих обмежень.

Також Відповідач посилається на те, що повернути поставлену Позивачем продукцію не мав можливості, в тому числі до моменту звернення Позивача до суду, як не має її і на даний час, через рішення РНБО України від 15.03.2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", яким припинено з 15.03.2017 переміщення вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей.

На стадії розгляду справи Позивач вимагав закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, за мотивами того, що господарським судом Луганської області ухвала від 15.02.2018 не постановлялась.

Від Відповідача 23.03.2018 на електронну адресу суду надішли додаткові письмові пояснення, в яких він зауважив, що в тексті апеляційної скарги у даній справі ним було допущено описку в зазначенні дат оскаржуваної ухвали, замість "14.02.2018" було зазначено "15.02.2018", у звязку з чим просив вважати належною датою оскаржуваної ухвали 14.02.2018, проти закриття провадження у справі заперечував.

За змістом ст. 169 ГПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Вимогами ст. 264 ГПК України передбачені підстави до закриття провадження у справі, питання щодо дотримання яких покладено виключно на суд апеляційної інстанції та ця процедура не потребує заявлення клопотань учасників справи, крім заявлення клопотання про відмову від апеляційного скарги.

Отже вищевикладені доводи Позивача клопотанням, що потребує окремого вирішення в розумінні вимог вищенаведених норм процесуального закону, не є, проте є міркуваннями, які учасник процесу виклав з приводу процесуального розгляду справи.

У звязку з викладеним, судова колегія приймає доводи Відповідача щодо помилкового зазначення в апеляційній скарзі дати оскаржуваної ухвали "15.02.2018" замість "14.02.2018" та не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження у справі, продовжує її розгляд по суті.

Від Позивача на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому останній проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник Позивача в судовому засіданні вважав ухвалу суду законно та обґрунтовано, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання Відповідач не зявився, але 23.03.2018 на електронну адресу суду надіслав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції із зазначенням переліку судів м. Києва, у звязку із знаходженням його представника в м. Києві.

В задоволенні вищенаведеного клопотання судова колегія відмовила за наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 197 ГПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення судуне пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання по справі ухвалою від 16.03.2018 було призначене на 28.03.2018 (середа), а вищезазначене клопотання Відповідачем було направлено електронною поштою 23.03.2018 (пятниця), тобто з недодержанням строків, встановлених вищезазначеною нормою закону, що позбавляє можливості забезпечити проведення даного судового засідання в режимі відеоконференції.

Крім того, явка учасників справи в судове засідання 28.03.2018 не визнавалась обовязковою.

У звязку з викладеним судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника Відповідача, який не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сума заборгованості, яка стягнута за рішенням господарського суду від 22.08.2017 в розмірі 11 426 607,14 грн. Відповідачем не сплачена.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду господарського суду Луганської області від 22.08.2017 по справі № 913/487/17 на один рік з дня ухвалення судового рішення до 22.08.2018.

Відповідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд у спірній ухвалі обґрунтував свій висновок тим, що дійсно, надані Відповідачем докази, зокрема, Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2017 року, свідчать про наявність наразі складного фінансово-економічного стану підприємства Відповідача, збитків в сумі 2 241 772 грн.; отримання чистого доходу від реалізації продукції лише на суму 1 865 136 грн. (що є значно меншим доходом в порівнянні з даними попереднього періоду діяльності); та отримання інших доходів підприємством лише на суму 4 476 781 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції також виходив з мотивів того, що договір, на підставі якого виникли спірні правовідносини був укладений 25.12.2015, тобто в період проведення АТО на території Донецької та Луганської областей та Відповідач взяв на себе відповідні зобов'язання (приймати поставлену продукцію та здійснювати своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об'єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов'язань за договором у вказаний період.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши наведені Відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що зокрема, тяжке фінансове становище, не є тією виключною обставиною, яка давала б підставу для відстрочення виконання судового рішення, оскільки вказані обставини утворились внаслідок власної господарської діяльності Відповідача, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість у Відповідача виникла внаслідок невиконання ним зобов'язань по оплаті поставленої Позивачем продукції протягом липня 2016 року січня 2017 року.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що належними доказами скрутного фінансового положення, зокрема, є довідки з банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час.

Таких доказів Відповідачем не надано.

Наявність інфляційних процесів в економіці країни може мати негативний вплив як на фінансовий стан боржника, так і стягувача, та не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань.

Зазначене також має бути враховано поряд з іншими обставинами при вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення.

Водночас, заявником (боржником) не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду. Не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому. Відповідачем також жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення, оскільки заявником не доведено, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про відстрочку, зміняться в майбутньому після можливого відстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочення виконання рішення суду Відповідачем не надано.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що проведення АТО, захоплення будівлі та майна Відповідача в грудні 2017 року невстановленими особами не мають ознак форс-мажорних в розумінні вимог діючого законодавства для виконання Відповідачем своїх обовязків, а також і виконання рішення суду, оскільки про велику імовірність їх настання Відповідач усвідомлював при укладенні Договору в грудні 2015 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо врахування позиції Позивача, відповідно до якої відстрочка виконання рішення повністю суперечить і його інтересам. Разом з тим, негативні наслідки вчиненого Відповідачем порушення, яке відбулось з його вини, не можуть покладатися на інших осіб, зокрема, на Позивача по справі.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Луганської області, що у даному випадку заява Відповідача про відстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 22.08.2017 у справі № 913/487/17 задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права при винесенні спірної ухвали з боку господарського суду не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Луганської області від 14.02.2018 у справі № 913/487/17 є законною та обґрунтованою, відповідає нормам процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Керуючись ст.ст. 270, 271, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 14.02.2018 у справі № 913/487/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді І.В. Зубченко

ОСОБА_3