ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018м. ДніпроСправа № 904/10593/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Якубович А.В.

за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮГСТАЛЬ", 69005, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5.

до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД", 49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд. 13.

про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% відсотків річних

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник, дов. від 22.11.2017р. №13-юр

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГСТАЛЬ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором №2007/ПС/1 від 20.07.2015 року, що встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року по справі №904/5620/17, яке набрало законної сили та до цього часу не виконано відповідачем.

13.02.2018 року від відповідача надійшов відзив в якому зазначено, що вони визнають суму позовних вимог та просять відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено рішенням суду від 25.07.2017 року у справі №904/5620/17, яке вступило в законну силу та як свідчать матеріали справи, 20.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (продавець) та Державним підприємством "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (покупець) було укладено договір №2007/ПС/1, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов'язався поставити покупцю товар на його замовлення - згідно специфікацій, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару зазначається сторонами в специфікаціях; обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реальної потреби покупця (п.п. 1.2, 1.3 договору).

Згідно з пунктом 1.3 Статуту Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" відповідач є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов'язків Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування".

В подальшому додатковою угодою №1 від 07.07.2016 сторони дійшли згоди щодо зміни редакції пунктів 3.1, 4.1, 10.1 договору та доповнення його тексту пунктом 7.5.

У пункті 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2016) визначено, що ціна цього договору орієнтовно становить 24000000,00 грн, у тому числі ПДВ - 4000000,00 грн.

Ціна за одиницю товару вказана в специфікації на умовах СРТ Інкотермс - доставка товару на склад покупця (п. 3.2 договору).

Згідно п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2016), розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті на підставі виставленого продавцем рахунку за кожну партію товару шляхом банківського переказу у формі 100% оплати, протягом 30 робочих днів з моменту отримання товару.

За умовами п. 4.2 договору до рахунку додається накладна та інше.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що форма розрахунків за домовленістю сторін може бути інша, що не суперечить чинному законодавству України.

У відповідності до п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2016) цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 року, а в частині виконання розпочатих зобов'язань - до повного їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, між продавцем та покупцем було укладено специфікації №№20-23, якими сторони узгодили найменування, кількість та ціну товару. Загальна вартість товару згідно специфікацій складає 1986910,94 грн., у тому числі: за специфікацією №20 - 646904,63 грн.; за специфікацією №21 - 428364,44 грн.; за специфікацією №22 - 452935,95 грн.; за специфікацією №23 - 458705,92 грн.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, передбачений специфікаціями до договору, на загальну суму 1986910,91 грн., про що свідчать:

- видаткова накладна №РНК-0812/4 від 08.12.2016 на суму 426746,26 грн., товарно-транспортна накладна №РНК-0812/4 від 08.12.2016, довіреність відповідача №1311 від 08.12.2016 на ім'я ОСОБА_2

- видаткова накладна №РНК-1312/2 від 13.12.2016 на суму 220158,37 грн., товарно-транспортна накладна №1312/2 від 13.12.2016, довіреність відповідача №1311 від 08.12.2016 на ім'я ОСОБА_2

- видаткова накладна №РНК-2012/4 від 20.12.2016 на суму 428364,44 грн., товарно-транспортна накладна №РНК-2012/4 від 20.12.2016, довіреність відповідача №1512 від 20.12.2016 на ім'я ОСОБА_2

- видаткова накладна №РНК-2712/3 від 27.12.2016 на суму 452935,92 грн., товарно-транспортна накладна №РНК-2712/3 від 27.12.2016, довіреність відповідача №1391 від 27.12.2016 на ім'я ОСОБА_2

- видаткова накладна №РНК-1901/1 від 19.01.2017 на суму 458705,92 грн., товарно-транспортна накладна №РНК-1901/1 від 19.01.2017, довіреність відповідача №1427 від 18.01.2017 на ім'я ОСОБА_2

Отже, з матеріалів справи вбачається, що визначений специфікаціями до договору товар було передано позивачем та прийнято уповноваженим представником відповідача без заперечень та зауважень.

Позивачем на оплату поставленого товару було виставлено відповідачу рахунки-фактури №СФ-0007026 від 08.12.2016 на суму 426746,26 грн., №СФ-0007078 від 13.12.2016 на суму 220158,37 грн., №СФ-0007170 від 20.12.2016 на суму 428364,44 грн. №СФ-0007233 від 26.12.2016 на суму 452935,92 грн., №СФ-000000149 від 19.01.2017 на суму 458705,92 грн.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав лише частково, сплативши позивачу 02.02.2017 - 22540,00 грн. та 09.02.2017 - 100000,00 грн. в рахунок оплати вартості товару за видатковою накладною №РНК-0812/4 від 08.12.2016.

В порушення своїх зобов'язань за договором решту оплати вартості поставленого товару відповідач не здійснив, у зв'язку з чим сума заборгованості останнього перед позивачем за договором становить 1864370,92 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року у справі №904/5620/17 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" 1864370,92 грн. основного боргу, 47868,34 грн. інфляційних нарахувань за період з лютого по березень 2017 року, 10168,62 грн. 3% річних за період з 21.01.2017 року по 13.04.2017 року, 32913,79 грн. пені за період з 03.03.2017 року по 13.04.2017 року та 29329,83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач обовязок зі сплати грошової суми покладеної на нього в судовому порядку належним чином не виконав, що свідчить про прострочення ним виконання свого зобовязання в результаті чого позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення пені в розмірі 80078,66 грн. за загальний період з 14.04.2017 року по 28.08.2017 року, інфляційні втрати в сумі 154142,78 грн. за загальний період з квітня 2017 року грудень 2017 року, 3% річних в розмірі 39228,41 грн. за загальний період з 14.04.2017 року по 25.12.2017 року (згідно розрахунку позивача).

За умовами пункту 7.5 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 09.02.2017) у разі порушення термінів оплати товару більше ніж на 30 робочих днів, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент порушення, від вартості вчасно отриманого та неоплаченого товару.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У статті 549 ЦК України зазначається, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Як роз'яснено у п. 4.1. Постанови Пленуму № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Суд перевіривши в пошуковій системі «Законодавство» заявлені позивачем до стягнення суму пені за період з 14.04.2017 року по 28.08.2017 року в розмірі 80078,66 грн., інфляційні втрати за період з квітня 2017 року по грудень 2017 року в сумі 154142,78 грн., 3% річних за період з 14.04.2017 року по 25.12.2017 року в розмірі 39228,41 грн. вирішив, що дані вимоги заявлені правомірно та такими що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Почивач в позовній заяві просить повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 715,32 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочення виконання судового рішення на 6 місяців, яке обґрунтовано тим, що в рамках примусового виконання рішення суду у справі №908/1817/16 у них було арештоване все майно та грошові кошти та відключено світло за борги, у звязку з чим у них немає змоги оплатити заборгованість, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Пунктом 7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

Обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, повинні бути доведені відповідними доказами з боку заявника. Зазначене ґрунтується на приписах ст. 74 ГПК України.

В підтвердження заявленого клопотання про відстрочення виконання рішення суду відповідачем надано суду докази, що свідчать про складне фінансове становище, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження №53393599 від 14.02.2017 року та постанову про арешт майна боржника від 15.02.2017 року.

Але судом також враховується, що рішення господарського суду у справі №908/1817/16 відповідачем на дату розгляду справи №904/10593/17 не виконано, а також відповідач не довів суду письмовими доказами про намір його виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців без задоволення.

Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права та можливості звернутися до суду із відповідною заявою в порядку ст. 331 ГПК України, що є можливим і на стадії виконання рішення суду.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 129, 233, 238, 239, 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (69005, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5; ) пеню в розмірі 80078,66 грн., інфляційні втрати в сумі 154142,78 грн., 3% річних в розмірі 39228,41 грн., судовий збір в розмірі 4101,75 грн., про що видати наказ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (69005, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5; , р/рахунок № 3922 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) із державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 715,32 грн., перерахованого згідно платіжного доручення № 179 від 17.11.2017 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_3