УХВАЛА

22 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/600/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни,

відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група",

відповідач-2 - Фермерське господарство "Агро-Майстер"

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 16.11.2017

у складі колегії суддів: Гудак А.В. (головуючий), Олексюк Г.Є., Філіпова Т.Л.

та на рішення Господарського суду Вінницької області

від 14.06.2017

у складі колегії суддів: Банасько О.О. (головуючий), Білоус В.В., Матвійчук В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 310 618, 34 грн.

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 поштовим відправленням, направленим на адресу Рівненського апеляційного господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою за вих. №3544/3 від 24.11.2017 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

27.12.2017 Рівненським апеляційним господарським судом касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної М.А. разом з матеріалами справи №902/600/16 Господарського суду Вінницької області надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №902/600/16 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018.

Виходячи з положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, касаційні скарги, подані до 15.12.2017 та провадження за якими не порушено на момент набрання чинності ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, повинні відповідати вимогам процесуального закону, який діяв на момент звернення з такими касаційними скаргами.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 05.12.2017 із касаційною скаргою, на заявника касаційної скарги було покладено обов'язок долучення до касаційної скарги доказів сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги за вих. №1653 від 24.11.2017, Публічним акціонерним товариством "Златобанк" не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становила 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Суму судового збору, що підлягала до сплати позивачем при зверненні у липні 2016 року з позовом про стягнення 310 618, 34 грн., становила 4 660 грн. (310 618, 34 * 1,5%).

Відтак, оскаржуючи до Вищого господарського суду України у грудні 2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 5 592 грн. (4 660 * 120%).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення скаржника із касаційною скаргою 05.12.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду... Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оскаржуючи в касаційному порядку постанову апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення суду першої інстанції від 14.06.2017 у справі №902/600/16, скаржник не надав належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановлених порядку та розмірі, при цьому, заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтовуючи скрутним матеріальним становищем Публічного акціонерного товариства "Златобанк", який перебуває в ліквідаційній процедурі, є неплатоспроможним, має значну заборгованість перед своїми кредиторами та обмежений кошторис витрат, а тому не має змоги на момент звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою сплатити судовий збір.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про звільнення від сплати судового збору, оскільки доводи скаржника не підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням скаржника як установи банку, що перебуває в процедурі ліквідації, не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

З огляду на зазначене, Суд відмовляє Публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної М.А. у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16.

Отже, подана позивачем касаційна скарга за вих. №3544/3 від 24.11.2017, не відповідає вимогам ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо її форми.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України в редакції з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтею 111 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення, статтями 3, 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2017 у справі №902/600/16 залишити без руху.

3. Надати Публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни строк на усунення недоліків касаційної скарги до 10 квітня 2018 року.

4. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук