номер провадження справи 18/11/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 справа № 908/268/18

м. Запоріжжя

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю ЗАХИСТ-ТЕХНО (69001, м. Запоріжжя, вул. Кронштадська, буд. 2-А)

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15)

про стягнення 17660,40 грн.,

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 05/10 від 05.10.2017; ОСОБА_2, довіреність № 05/10 від 05.10.05.10.2017;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 011.11-26 від 26.12.2017

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЗАХИСТ-ТЕХНО звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат про стягнення 17660,40 грн. заборгованості за договором підряду № ЗАлК-Д-2016-31 від 29.02.2016. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625, 631, 837, 843, 846, 853-854 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою суду від 21.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/268/18, присвоєно справі номер провадження 18/11/18, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 20.03.2018.

Судове засідання 20.03.2018 здійснювалося із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг, в порядку ст. 222 ГПК України.

Позивач у судовому засіданні частково підтримав позов. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на договір підряду № ЗАлК-Д-2016-31 від 29.02.2016 та зазначив, що ним вчасно та у повному обсязі виконано свої зобовязання перед відповідачем за договором, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт, однак відповідач оплату за отримані роботи (послуги) згідно підписаних актів та виставлених рахунків не здійснив, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за договором в сумі 17660,40 грн. Позивач зазначив про часткове погашення заборгованості відповідачем у сумі 11773,60 грн., просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 5886,80 грн.

Від відповідача 19.03.2018 надійшов відзив на позовну заяву. У судовому засіданні відповідач позов визнав, повідомив про часткове погашення заборгованості у розмірі 11773,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 025 від 05.03.2018. Отже, залишок заборгованості за договором підряду № ЗАлК-Д-2016-31 від 29.02.2016 складає 5886,80 грн.

Крім того, відповідач у судовому засіданні підтримав клопотання про розстрочення виконання рішення, яке викладене у відзиві. Зазначив, що прострочення виконання зобовязання відповідача перед позивачем обумовлено тим, що 10.08.2017 Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя на розрахункові рахунки комбінату у банках накладено арешт, що позбавило ПАТ «ЗАлК» можливості своєчасно проводити розрахунки. Станом на сьогодні за відповідачем існує кредиторська заборгованість в розмірі понад 5 мільярдів гривень, зокрема, перед Пенсійним фондом України та Державною податковою інспекцією. Наслідком наявності заборгованості перед ДПІ є перебування більш ніж 60% рухомого та нерухомого майна у податковій заставі. До скрутного становища призвела ціла низка факторів, які не залежали від підприємства, ключовими з яких було підвищення цін на електроенергію майже на 60%, зниження ринкових цін на алюміній, у звязку з економічною кризою 2008 року, несвоєчасне перерахування бюджетної заборгованості з ПДВ, що призвело до повного зупинення виробництва алюмінію в 2011 році. ПАТ «ЗАлК» змушено було провести тотальне скорочення штату працівників з 2943 станом на 2008 рік до 172 робітників на сьогоднішній день. Поступовий процес врегулювання ситуації щодо погашення існуючої заборгованості шляхом відновлення виробництва на підприємстві та послідуючим отриманням прибутку для задоволення вимог стягувачів унеможливлюють постійні судові процеси зі стягнення заборгованостей та, як наслідок, накладення Державною виконавчою службою арешту на розрахункові рахунки підприємства, що само собою унеможливлює відновлення виробництва. Враховуючи викладені обставини, відповідач просив у разі задоволення позовних вимог при прийнятті рішення у справі розстрочити його виконання в частині сплати заборгованості у розмірі 5886,80 грн. з оплатою суми рівними частинами щомісячно строком на два місяці з часу прийняття рішення судом.

Позивач проти розстрочення виконання рішення на два місяця заперечив.

У судовому засіданні 20.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (замовник, відповідач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Захист-Техно» (підрядник, позивач у справі) 29.02.2016 уклали договір підряду № ЗАлК-Д-2016-31 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а підрядник виконує роботи по технічному обслуговуванню установок пожежегасіння та пожежної сигналізації, перерахованих в Додатку 1 (Протокол узгодження договірної ціни); по технічному обслуговуванню (далі ТО) пожежних кран-комплектів на обєктах замовника.

Пунктами 2.1-2.5 договору визначено, що щомісячна вартість робіт по технічному обслуговуванню установок пожежегасіння та пожежної сигналізації на обєктах замовника становить 5886,80 грн., т. ч. ПДВ 981,13 грн., на підставі протоколу погодження договірної ціни (Додаток 1). Вартість технічного обслуговування одного кран-комплекту складає 93,25 грн., у т.ч. ПДВ - 15,54 грн. Вартість робіт по ТО пожежних кран-комплектів становить 7500,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1250,00 грн. на період дії договору і залежить від кількості пожежних кран-комплектів, яким проведено ТО. Вартість робіт по ТО пожежних кран-комплектів може змінюватись залежно від їх кількості, але не може перевищувати суму зазначену в пункті 2.3. У вартість робіт не входять витрати на комплектуючі та матеріали, які замовник повинен придбати за свій рахунок.

Терміни та умови здачі та прийому робіт визначені розділом 3 Договору. Так, терміни та періодичність виконання робіт по технічному обслуговуванню установок пожежегасіння та пожежної сигналізації визначаються Графіком проведення технічного обслуговування установок пожежегасіння та пожежної сигналізації, погодженим сторонами у Додатку 2 (п. 3.1 договору). Прийом виконаних робіт оформляється ОСОБА_1 виконаних робіт, підписаними обома сторонами, які подаються підрядником замовнику, після закінчення робіт 25-го числа звітного місяця (п. 3.2 договору). Замовник в 5-денний термін після отримання ОСОБА_1 виконаних робіт зобов'язаний надати підряднику підписані ОСОБА_1 виконаних робіт або відмовитися від прийомки результатів робіт (п. 3.3 договору).

У відповідності до п. 3.5 договору, виконані роботи вважаються зданими підрядником та прийняті замовником по якості та обсягу після підписання обома сторонами ОСОБА_1 виконаних робіт».

Порядок розрахунків визначено у розділі 4 Договору. Так, оплата робіт за договором здійснюється замовником в продовж 20 календарних днів з дня підписання ОСОБА_1 виконаних робіт на підставі наданих підрядником рахунків (п. 4.1. Договору). Платежі здійснюються шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний в даному договорі (п. 4.2. Договору).

Згідно із п.п. 5.1.9 договору, замовник зобов'язується оплатити виконані підрядником роботи згідно умов даного договору.

За змістом п. 5.2 договору, обов'язок підрядника забезпечити комплекс робіт, направлених на підтримку в справному стані засобів автоматичних установок пожежегасіння, пожежної сигналізації та пожежних кран-комплектів, належної якості та в погоджені з замовником терміни.

Згідно із п. 9.1 договір набирає чинності з 01.03.2016 і діє до 01.03.2017.

Позивач вчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором підряду № ЗАлК-Д-2016-31 від 29.02.2016, що підтверджується ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт № 21/12 від 30.12.2016, № 22/12 від 30.12.2016, № 23/12 від 30.12.2016, № 21/1 від 31.01.2017, № 22/1 від 31.01.2017, № 23/1 від 31.01.2017, № 21/2 від 28.02.2017, № 22/2 від 28.02.2017, № 23/2 від 28.02.2017 на загальну суму 17660,40 грн.

Акти підписані уповноваженим представником замовника (відповідача) без зауважень, внаслідок чого зазначені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а також виставлені відповідачу відповідні рахунки (№ 8363 від 30.12.2016, № 8364 від 30.12.2016, № 8365 від 30.12.2016, № 1600 від 31.01.2017, № 1601 від 31.01.2017 № 1602 від 31.01.2017, № 2211 від 28.02.2017, № 2212 від 28.02.2017, № 2213 від 28.02.2017) є підставою для оплати наданих послуг.

Відповідач оплату виконаних робіт у встановлені договором строк та розмірі не вносив, чим порушив умови договору.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати виконаних робіт у розмірі 17660,40 грн., позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача вартості виконаних робіт у розмірі 17660,40 грн. підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Обставини справи свідчать, що позивачем виконані, а відповідачем прийняті без зауважень передбачені договором роботи, що підтверджується підписаними обома сторонами ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виставленими на підставі них рахунками (арк. справи 17-34).

Жодних зауважень щодо якості виконаних робіт від відповідача на адресу позивача не надходило. Проте, відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості виконаних робіт, всупереч умов договору та вимог закону, в повному обсязі та в обумовлений договором строк не виконав.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати вартості виконаних робіт, у встановлений строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

На день вирішення спору суду надані докази сплати відповідачем 11773,60 грн. боргу, що підтверджується платіжним дорученням № 025 від 05.03.2018 на суму 11773,60 грн., залишок несплаченої заборгованості складає 5886,80 грн.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем в частині основного боргу у розмірі 11773,60 грн. відсутня, внаслідок добровільної оплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідач оплату боргу в сумі 11773,60 грн. здійснив після звернення позивача із позовом до суду, провадження у справі, в цій частині, слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору.

Таким чином, на момент розгляду справи сума несплаченої заборгованості за виконані роботи в рамках договору підряду № ЗАлК-Д-2016-31 від 29.02.2016 складає 5886,80 грн.

Наведені обставини сторонами не заперечуються. Позовні вимоги щодо стягнення 5886,80 грн. заборгованості визнані відповідачем.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Матеріалами справи підтверджено та визнано судом обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення 5886,80 грн. основного боргу.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 5886,80 грн. задовольняється судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Пунктом 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення на 2 місяця, враховуючи заперечення з боку позивача, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню на наступних підставах.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка виконання судового рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Тобто, господарський суд не зобов'язаний задовольняти заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Господарсько-процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України.

Відповідно до наданих відповідачем документів ПАТ «ЗАлК» знаходиться у скрутному фінансовому становищі, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1057-р ПАТ «ЗАлК» включено до переліку обєктів, що підлягають приватизації; постановою Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя від 09.08.2017 накладено арешт на кошти відповідача, що містяться на його рахунках.

Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені відповідачем, дії відповідача, які свідчать про його намір погасити заборгованість, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та надати розстрочку виконання рішення щодо основного боргу в сумі 5886,80 грн. на 2 місяці, шляхом сплати щомісячно рівними частками: по 25.04.2018 2943,40 грн. по 25.05.2018 2943,40 грн.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 7 вказаного Закону встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У відповідності до ст. 7 Закону України Про судовий збір, 1174,67 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 257 від 08.02.2018, підлягає поверненню позивачу за наявності відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 165, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ідентифікаційний код 00194122) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЗАХИСТ-ТЕХНО (69001, м. Запоріжжя, вул. Кронштадська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 31166461) 5886,80 грн. (пять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн. 80 коп.) основного боргу, розстрочивши виконання рішення в цій частині на 2 місяці, шляхом сплати щомісячно рівними частками: по 25.04.2018 2943,40 грн.; по 25.05.2018 2943,40 грн. Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ідентифікаційний код 00194122) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЗАХИСТ-ТЕХНО (69001, м. Запоріжжя, вул. Кронштадська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 31166461) 587,33 грн. (пятсот вісімдесят сім грн. 33 коп.) судового збору. Видати наказ.

4. Закрити провадження у справі № 908/268/18 в частині стягнення 11773,60 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 23 березня 2018 року.

Суддя В.В. Носівець