ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018м. ДніпроСправа № 904/10187/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Корюківського районного центру зайнятості, м. Корюківка, Чернігівська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт. Слобожанське, Дніпропетровська область

про стягнення виплаченого забезпечення у сумі 8 781,30 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 20/09/17-7 від 20.09.2017, представник.

СУТЬ СПОРУ:

08.12.2017 Корюківський районний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" та просить стягнути суму виплаченого забезпечення у сумі 8 781,30 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що службовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" було внесено неправдиві відомості в трудову книжку, що спричинило незаконну виплату ОСОБА_2 допомогу по безробіттю в сумі 8 781,30 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.01.2018 о 10:30 год.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що подальший розгляд позовної заяви позивача підлягає згідно статті 176 ГПК України в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, у зв'язку з необхідністю визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібранню відповідних доказів.

Ухвалою суду від 10.01.2018 продовжено розгляд справи в загальному позовному провадженні на стадії підготовчого засідання. Відкладено розгляд справи на стадії підготовчого засідання до 08.02.2018 о 10:20год.

05.02.2018 від позивача електронним засобом зв'язку надійшла відповідь на відзив з документальним обґрунтуванням.

У судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про продовження строк розгляду підготовчого провадження для належної підготовки справи для розгляду по суті на 10 днів.

Ухвалою суду від 08.02.2018 продовжено строк розгляду підготовчого провадження на 10 днів до 26.02.2018 включно. Відкладено розгляд справи на стадії підготовчого засідання до 20.02.2018 о 15:00год.

Ухвалою суду від 20.02.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2018 о 10:20год.

03.03.2018 позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, крім того позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Cправа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" № 20-к від 03.02.2017, громадянина ОСОБА_2 було звільнено з посади старшого охоронника підрозділу маг. Продукти 1066 за ч.1 ст.38 КЗпП України - за власним бажанням (арк. с. 15).

20.02.2017 громадянин ОСОБА_2 звернувся до Корюківського районного центру зайнятості з питань пошуку роботи та в період з 27.02.2017 по 27.05.2017 перебував на обліку в якості безробітного, що підтверджується Наказом Корюківського районного центру зайнятості № НТ170224 від 20.02.2017.

Згідно частини першої ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", наказом № НТ170224 від 20.02.2017 громадянину ОСОБА_2 було надано статус безробітного з 27.02.2017.

Наказом № НТ170224 від 20.02.2017 призначено йому допомогу по безробіттю і розпочато виплати допомоги по безробіттю застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 року з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості..

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно з п.4 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю особам, які звільнені з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до частини першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

За період перебування громадянина ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості з 27.02.2017 по 27.05.2017 йому було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 8 781,30 грн., в підтвердження чого позивач надав довідку № 865 від 05.12.2017 (арк. с. 18).

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" районний центр зайнятості проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62.

Розслідування згідно з цим вищезазначеним Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Так, позивач зазначає, що громадянина ОСОБА_2 звільнено з ТОВ "АТБ-Маркет" відповідно до ст.38 КЗпП України за власним бажанням, витяг з наказу № 20-к від 03.02.2017 року, що суперечить записам в трудовій книжці (а.с.11), де підставою припинення трудових відносин вказаний п.1 ст.36 КЗпП України (звільнений за угодою сторін) наказ № 20-к від 03.02.2017 року.

За результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним складений акт від 18.09.2017 року № 114.

Відтак, громадянин ОСОБА_2 мав право на призначення допомоги по безробіттю лише з 91-го календарного дня, а не з 8-го календарного дня.

Таким чином, внесення службовою особою відповідача завідомо неправдивих відомостей в трудову книжку завдало шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціальне страхування України на випадок безробіття в особі Корюківського районного центру зайнятості і спричинило незаконну виплату ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в сумі 8 781,30 грн., яка на думку позивача підлягає поверненню.

21.09.2017 позивач направив на адресу відповідача претензія, в якій просив сплатити суму допомоги по безробіттю у розмірі 8 781,30 грн.

Проте, відповідачем претензія була відхилена, вимоги залишено без задоволення.

Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченої громадянину ОСОБА_2 допомоги по безробіттю у розмірі 8 781,30 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" роботодавець зобов'язаний подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами.

Частиною 2 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.09 р. № 7-1 встановлено, що якщо відомості про доходи особи, на підставі яких призначено матеріальне забезпечення, є недостовірними з вини роботодавця, центри зайнятості проводять перерахунок страхових виплат з дня їх призначення. Суми незаконно виплачених коштів повертаються роботодавцем. Виплата коштів, недоотриманих особою внаслідок зниження суми страхових виплат, здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Відтак, роботодавець повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду лише у випадках передбачених п.2 ч.2 ст.35 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Внесення відповідачем недостовірних відомостей щодо підстав звільнення працівника до його трудової книжки, не передбачені вищезазначеною статтею. Інших недостовірних відомостей, зокрема недостовірні відомості про доходи ОСОБА_2, на підставі яких йому було призначено матеріальне забезпечення, до Корюківського районного центру зайнятості відповідач не подавав. Доказів використання відповідачем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку позивачем не надано. Безробітного ОСОБА_2 на роботі за рішенням суду поновлено не було.

Згідно з п.5 ч.1 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03 2013 р. № 198, під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України Про зайнятість населення, підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Згідно п. 1 розділу II Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 р. № 613 допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

ОСОБА_2 подаючи до центру зайнятості заяви про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) допомоги по безробіттю знав підстави свого звільнення з підприємства відповідача, оскільки ним була подана заява про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, він був ознайомлений з наказом про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням та особовою карточкою, в якій також зазначено про його звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням та не міг не знати про допущену у його трудовій книжці технічну описку.

Крім того, позивач до позовної заяви не додав належних доказів того, що Корюківським районним центром зайнятості було виплачене забезпечення громадянину ОСОБА_2 у розмірі 8 781,30 грн. Довідка № 865 від 05.12.2017 про дохід ОСОБА_2 за період з 27.02.2017 по 27.05.2017 у розмірі 8 781,30 грн. підтверджує лише факт нарахування ОСОБА_2 допомоги у розмірі 8 781,30 грн., але остання не підтверджує факт дійсної виплати цих коштів ОСОБА_2

Також, до позивачем не додано документів, які б підтверджували, що забезпечення у розмірі 8 781,30 грн. добровільно не повернуто ОСОБА_2 до Корюківського районного центру зайнятості, або що ця сума не стягнута у судовому порядку з ОСОБА_2

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведеного, сума виплаченого забезпечення у розмірі 8 781,30 грн., виплачених ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 27.02.2017 по 27.05.2017 як безробітному, не підлягають відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", у відповідності до ч. 2 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2018

Суддя ОСОБА_3