УХВАЛА

21 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/336/14

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду :

Булгакової І.В,

розглянувши матеріали касаційної скарги департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент)

на ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.2017 та

постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до державного комунального підприємства "Луцьктепло",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні першого позивача - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз",

про стягнення 21 449 774,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2017 (згідно з відміткою на поштовому конверті) Департамент звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 зі справи № 903/336/14.

За приписами підпункту 11 пункту 1 розділу XI Перехідних положень ГПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга Департаменту не відповідає вимогам статті 111 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою).

Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) до скарги додавались докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок і розмір сплати судового збору, встановлений Законом України "Про судовий збір".

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ( в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду встановлено в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 600 грн.

Департаментом оскаржується постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 прийнята за наслідками перегляду ухвали господарського суду Волинської області від 01.11.2017.

Враховуючи викладене, судовий збір з касаційної скарги мав обчислюватись та сплачуватись до спеціального фонду Державного бюджету України з врахуванням вимог вказаних норм Закону України "Про судовий збір", а саме у розмірі 1600,00 грн.

Проте Департаментом не додано до матеріалів касаційної скарги доказів про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Натомість, Департаментом заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване неможливістю вчасної сплати судового збору, оскільки фінансування скаржника здійснюється Державною казначейською службою в межах відкритих асигнувань.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої та другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, однак, доказів підтвердження даних обставин, скаржником не надано.

Проте обставини пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для відстрочення сплати судового збору. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Департаменту про відстрочку сплати судового збору за подання даної касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Банку необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 1600,00 грн.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Департаменту на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292, підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 зі справи № 903/336/14 залишити без руху.

2. Надати департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк для усунення недоліків касаційної скарги до 16 квітня 2018 року. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз'яснити департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарження не підлягає.

Суддя Верховного Суду І. В. Булгакова