ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 березня 2018 року Справа № 925/843/15

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - Архипенко В.О. - прокурор відділу прокуратури,

від першого відповідача - Іоненко В.П. - адвокат,

Вовк С.М. - сільський голова,

від другого відповідача - ОСОБА_4 - директор, Геращенко М.В. - адвокат,

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області - Тарасенко Ю.М. - представник за довіреністю,

від Черкаського регіонального управління водних ресурсів - представник не з'явився,

від Державної екологічної інспекції у Черкаській області - Дмитренко Ю.М. - представник за довіреністю,

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

від ОСОБА_8 - представник не з'явився,

від ОСОБА_9 - представник не з'явився,

від ОСОБА_4 - особисто,

від ОСОБА_10 - представник не з'явився,

від ОСОБА_11 - представник не з'явився,

від ОСОБА_12 - представник не з'явився,

від ОСОБА_13 - представник не з'явився,

від ОСОБА_14 - представник не з'явився,

від ОСОБА_15 - представник не з'явився,

від ОСОБА_16 - представник не з'явився,

від ОСОБА_17 - представник не з'явився,

від ОСОБА_18 - представник не з'явився,

від ОСОБА_19 - представник не з'явився,

від приватного підприємства "ММК-Черкаси" - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу

за позовом заступника прокурора Черкаської області, м. Черкаси в

інтересах держави

до 1. Свидівоцької сільської ради, с. Свидівок, Черкаського району,

Черкаської області;

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур",

м. Черкаси

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

м. Черкаси;

2. Черкаського регіонального управління водних ресурсів,

м. Черкаси;

3. Державної екологічної інспекції у Черкаській області, м. Черкаси;

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

ОСОБА_20, м. Черкаси;

ОСОБА_21, м. Черкаси;

3. ОСОБА_4, м. Черкаси;

4. ОСОБА_10, м. Черкаси;

5. ОСОБА_11, м. Київ;

6. ОСОБА_12, м. Київ;

7. ОСОБА_13, м. Черкаси;

8. ОСОБА_14, м. Черкаси;

9. ОСОБА_15, м. Черкаси;

10. ОСОБА_16, м. Черкаси;

11. ОСОБА_17, с. Хрещатик, Черкаського району,

Черкаської області;

12. ОСОБА_18, м. Черкаси;

ОСОБА_22, м. Черкаси;

14. приватного підприємства "ММК-Черкаси", м. Черкаси

про визнання недійсними рішень та договорів.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник прокурора Черкаської області в інтересах держави до Свидівоцької сільської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" про:

- визнання недійсними рішення Свидівоцької сільської ради від 07 вересня 2007 року №13-17 та № 13-11;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 9,7633 га від 20 вересня 2007 року укладеного між Свидівоцькою сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур";

- визнання недійсними рішення Свидівоцької сільської ради від 15 лютого 2013 року № 26-22 та від 05 квітня 2013 року № 28-20;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,8856 га (кадастровий номер :04:005:0121) від 03 квітня 2014 року, укладений між Свидівоцькою сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур";

- визнання недійсним рішення Свидівоцької сільської ради від 05 квітня 2013 року №28-22;

- визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки площею від 05 квітня 2013 року, укладеного між Свидівоцькою сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур".

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року рішення господарського суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11 жовтня 2017 року рішення господарського суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року скасовано, а справу №925/843/15 направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року справу №925/843/15 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. та призначено розгляд справи на 11 січня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 січня 2018 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 лютого 2018 року.

Проте судове засідання призначене на 08 лютого 2018 року не відбулося.

З 05 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року головуючий суддя по даній справі перебував у відпустці.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 15 березня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15 березня 2018 року замінено третю особу - Управління Держземагенства у Черкаському районі на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області. Відкладено підготовче засідання на 26 березня 2018 року та встановлено сторонам строк до 22 березня 2018 року для досягнення взаємної згоди щодо обрання експерта або експертної установи для проведення експертизи, а також для надання суду переліку питань, які необхідно поставити для дослідження.

Викликані в судове засідання представники третіх осіб (за виключенням ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та Державної екологічної інспекції у Черкаській області) не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Треті особи про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

21 березня 2018 року від другого відповідача надійшло клопотання з переліком питань, які повинен роз'яснити експерт та пропозиція про доручення проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Від прокуратури Черкаської області (у визначені судом строки) надійшла заява, в якій прокурор також запропонував проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Скасовуючи раніше прийняті судові рішення зі справи, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 11 жовтня 2017 року, зокрема, зазначав, що достовірно не встановлено категорію переданої земельної ділянки в оренду та чи відбулась зміна такої категорії земельної ділянки при її передачі в оренду і чи дотримано порядок зміни категорії земель у відповідності до вимог земельного законодавства України.

Судами попередніх інстанцій не досліджено обставини справи щодо порядку відчуження земельної ділянки, місця розташування такої земельної ділянки та її межі (накладається чи межує з прибережною захисною смугою річки Дніпро), до якої категорії земель віднесено таку земельну ділянку на момент відчуження, можливість функціонального використання земельної ділянки в межах встановленої категорії, наявність чи відсутність законодавчої заборони щодо відчуження такої категорії земель, а також до повноважень якого органу відноситься розпорядження такими землями.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З матеріалів справи, зокрема, письмових пояснень №02-75/1033 від 15 грудня 2017 року Свидівоцької сільської ради вбачається що загальний проект на встановлення прибережної захисної смуги не розроблявся, межі в натуру не виносилися.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, положеннями статті 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Частиною четвертою статті 84 ЗК України визначено, що землі водного фонду не можуть передаватись в приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду в приватну власність передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), зокрема громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, - не могли передаватись у власність, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних захисних смуг визначається статтями 60 - 62 ЗК України та статтями 1, 88 - 90 ВК України.

Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться в прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають установленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 га - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 га - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Крім того, за положеннями частини шостої статті 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року N434 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, у тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Закону України "Про землеустрій".

Даний порядок втратив чинність лише 28 липня 2017 року.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об'єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання та використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено особливий режим.

Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри визначені законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно керуватися нормативними розмірами прибережних захисних смуг, установленими статтею 88 ВК України, та орієнтовними розмірами і межами водоохоронних зон, що визначалися відповідно до чинного на момент передачі землі Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон.

При цьому судом враховано висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року зі справи №6-1590цс16.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурор в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що спірні земельні ділянки за видом угідь відносяться до болота та включають в себе прибережну захисну смугу, а тому їх передача у власність товариству з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" здійснена всупереч вимогам чинного законодавства.

З матеріалі справи вбачається, що спірна земля знаходиться за адресою вул. Дахнівська, с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області.

Тобто, позивач стверджує, що спірна земля знаходиться в прибережній захисній смузі Кременчуцького водосховища на р. Дніпро.

Водночас, водосховище було створено греблею Кременчуцької ГЕС, заповнено у 1959-1961 роках. Довжина берегової лінії 800 км., має сезонне регулювання стоку, а коливання рівня води - 5,25 м.

Тобто, Кременчуцьке водосховище є штучно створеним водним об'єктом, рівень якого регулюється Міжвідомчою комісією в залежності від умов, що складаються в певний період року.

Руслові водосховища, належать до динамічних водних об'єктів, регулювання стоку спричиняє різкі коливання об'ємів та рівнів води, що проявляється переважно в береговій зоні водосховищ у вигляді затоплень, осушень і підтоплень прибережних територій.

Згідно ст. 1 Водного кодексу України межень (меженний період) - період річного циклу, протягом якого спостерігається низька водність; уріз води - межа води на березі водного об'єкта (берегова лінія).

Проте, як вже зазначалося вище на штучно створеному водному об'єкті рівень води залежить від рішення комісії, а не від природних періодів річного циклу.

Пунктом 2.4 ВБН 33-4-92 "Проектування, упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ" (Київ-1993 р.) встановлено, що внутрішньою межею прибережної захисної смуги є екваторіальний рубіж мілководної зони. Мілководна зона - акваторія водоймища, що обмежена лінією нормального підпірного рівня (НПР) і глибинами до 2,0 м. Відповідно до паспорту Кременчуцького водосховища (Укрдіпроводгосп, 1981 р.) нормальний підпірний рівень (НПР) відповідає позначці 81.00 м БС.

Отже, в даному випадку саме від внутрішньої межі прибережної захисної смуги має здійснюватись вирахування 100-метрової ширини прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища.

Тобто, суд вважає, що для з'ясування вказаних вище обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України сСуд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Таким чином, з метою повного і всебічного з'ясування всіх обставин даної справи, суд вважає за необхідне призначити судову експертизу.

Судом також враховано, що в матеріалах справи знаходиться висновок за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою № 13310/16-41 від 21 грудня 2016 року у справі № 925/843/15 та проведено експертизу на виконання постанови слідчого ВРЗСГД СУ УМВС України в Черкаській області за результатами якої було складено висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 1875/1876/14-41 від 23 липня 2014 року (копія якого долучена до позовної заяви).

Відповідно до наданих експертом пояснень вбачається, що у відповіді на друге питання експертизи № 1875/1876/14-41 від 23 липня 2014 року зазначено: - Основне цільове призначення (категорія земель) земельної ділянки загальною площею 97633 м2 в с. Свидівок Черкаського району, яка відводилася товариству з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" під розміщення культурно-оздоровчого комплексу та човнового причалу - землі водного фонду.

В свою чергу, відповідаючи на перше питання при проведенні судової експертизи № 13310/16-41 від 21 грудня 2016 року експертом зазначено, що на дату укладання договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2007 року, зареєстрованого у державному земельному реєстрі 24 вересня 2007 року за № 20, земельна ділянка, що відведена в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" площею 97633 кв.м. під розміщення культурно-оздоровчого комплексу та човнового причалу за адресою вул. Дахнівська, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаської області, який затверджено рішенням Свидівоцької сільської ради № 13-17 від 07 вересня 2007 року, за основним цільовим призначенням належала до категорії земель рекреаційного призначення.

Відповідно до ст.107 ГПК України Якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

За наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Отже, в даному випадку один висновок експерта суперечить іншому висновку, що викликає сумніви у правильності зазначених висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.99 ГПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Пунктом 6 ч. 1 ст.229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

В зв'язку з призначенням судової експертизи, провадження у справі підлягає зупиненню.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 99, 100, 107, п.2 ч. 1 ст. 228, ст. ст. 229, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову експертизу, проведення якої доручити експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

2. Зобов'язати керівника Київського науково-дослідного інституту судових експертиз під розписку попередити призначеного експерта про відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

3. На вирішення експерту поставити наступні питання:

- яка саме відстань від екваторіального рубежу мілководної зони Кременчуцького водосховища на річці Дніпро до земельної ділянки площею 4,8856 га, кадастровий номер :04:005:0121, розташованої за адресою: вул. Дахнівська, 85. с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, що була придбана товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 квітня 2013 року №1595?;

- Чи знаходиться земельна ділянка площею 4,8856 га, кадастровий номер :04:005:0121, що розташована за адресою: вул. Дахнівська, 85. с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, яка була придбана товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 квітня 2013 року № 1595 (або її частина, якщо так, то яка саме) в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища на річці Дніпро?

- Чи перевищує крутизна схилу земельної ділянки площею 4,8856 га, кадастровий номер :04:005:0121, розташована за адресою: вул. Дахнівська, 85. с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, що була придбана товариством з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 квітня 2013 року № 1595 три градуси?

- До якої категорії земель віднесено земельну ділянку площею 4,8856 га, кадастровий номер :04:005:0121, що розташована за адресою: вул. Дахнівська, 85. с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, на момент її відчуження за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03 квітня 2013 року № 1595?

- До якої категорії земель належала земельна ділянка (станом на 07 вересня 2007 року) площею 9,7633 га. в межах населеного пункту с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області по вул. Дахнівській, що була передана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Свидівок-Тур" за договором оренди від 20 вересня 2007 року?

4. Зобов'язати експерта після закінчення експертизи надати суду письмовий висновок про результати проведеної експертизи, надати розрахунок її вартості, та повернути господарському суду Черкаської області матеріали справи №925/843/15 за належністю.

5. Обов'язок оплати вартості судової експертизи покласти на позивача.

6. Провадження у справі зупинити до надання суду письмового висновку про результати проведеної експертизи.

7. Матеріали справи №925/843/15 направити до Київського науково -дослідного інституту судових експертиз.

8. Копію ухвали надіслати прокурору, учасникам справи та Київському науково -дослідному інституту судових експертиз.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович