РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018Справа № 910/668/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Чаплигіної А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рагнатек"

про стягнення 8 956 711, 35 грн.

від позивача: Стародуб І.В.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Вернум Банк" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 8 956 711, 35 грн., з якої 7 982 244, 54 грн. - прострочена кредитна заборгованість, 425 761, 41 грн. - проценти за користування кредитними коштами, 258 494, 54 грн. - пені, 290 210, 86 грн. - 30 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № КЮ-247 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 20.12.2016 в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/668/18 призначено на 15.03.2018.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач двічі повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, у судове засідання представників не направлено.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

В силу положень ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду від 23.01.2018 та від 15.02.2018 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, буд 8, корпус 11, літера 7, офіс 302, проте, до суду повернулися конверти з ухвалами суду від 23.01.2018 та від 15.02.2018 з відмітками: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 15.12.2016 № 151216-01 відповідач звернувся до позивача, в якому просив Публічне акціонерне товариство "Вернум Банк" надати кредитну лінію Товариству з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" з лімітом заборгованості у розмірі 9 300 000, 00 грн. з цільовим призначенням: поповнення обігових коштів та з процентною ставкою не вище 25 % річних.

20.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Вернум Банк" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № КЮ-247 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, умовами якого передбачено, що кредитор відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі передбачені цим договором. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

1.1.1. Ліміт кредитної лінії - 9 300 000, 00 грн.;

1.1.2. Кінцевий термін повернення кредиту - 19.12.2017 року (останній день строку користування кредитом).

1.1.3. Цільове використання кредиту - на поповнення обігових коштів, в т.ч. оптової торгівлі нафтопродуктами та оптової торгівлі будівельними матеріалами;

1.1.4. Тип процентної ставки - фіксована;

1.1.5 Процентна ставка за користування кредитом - 24 % проценти річних;

1.1.5.1. Кредитор на умовах передбачених цим договором, в односторонньому порядку має право внести зміни в частині збільшення процентної ставки визначеної п. 1.1.5. цього договору на 2 %, яка буде становити 26 % процентів річних у випадку порушення позичальником умов визначених п.п. 6.1.10 - 6.1.14.

Для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом, кредитор відкриває позичальнику позичковий рахунок № 7001 ПАТ «Вернум Банк» (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, надання окремої частини кредиту здійснюється кредитор протягом трьох банківських днів на підставі наданої позичальником письмової заяви про перерахування кредитних коштів за встановленою кредитором формою (далі - заява), підписаної уповноваженою особою позичальника та завіреної печаткою позичальника із зазначенням реквізитів для перерахування кредитором кредитних коштів.

Згідно п. 2.3. договору, надання кожної окремої частини кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № 7001 відкритий в ПАТ «Вернум Банк», код банку 380689.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок або внесення готівкових коштів у касу банку згідно графіку наведеному у Додатку № 2 до цього договору.

Остаточне повернення кредиту (заборгованості за всіма отриманими відповідно до цього договору окремими частинами кредиту) нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2. цього договору.

За умовами п. 4.2. договору, у випадку порушення позичальником встановлених п 4.1 цього договору строку повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься кредитором на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щоденно, в останній робочий день поточного місяця за період з першого робочого дня поточного місяця по останній день поточного місяця а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі за методом «факт/360». При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 4.3. договору).

Згідно п 4.4. договору, нарахування кредитором процентів здійснюється щоденно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Відповідно до п. 4.5. договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк не пізніше 10-го (десятого) числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів на рахунок № 7001 в ПАТ «Вернум Банк», код банку 380689, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом сплачуються позичальником одночасно з остаточним поверненням кредиту. У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів вважається простроченою та переноситься кредитором на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного банківського дня після встановленого строку сплати процентів.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язаний, зокрема:

- п. 6.1.1. для отримання кожної окремої частини кредиту подавати кредитору заяву, зазначену у п. 2.2. цього договору. При цьому позичальник зобов'язується отримати першу частину кредиту не пізніше, ніж через 30 календарних днів з дати укладення цього договору. Отриманий кредит позичальник зобов'язується використати за цільовим призначенням та не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати надання кредиту, в разі письмової вимоги кредитора, надати кредитору оригінали або належним чином завірені копії документів, що підтверджують цільове використання кредиту. Ненадання позичальником на вимогу кредитора зазначених документів прирівнюється до нецільового використання кредиту.

- п. 6.1.2. своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії (винагороди) кредитору в порядку, передбаченому цим договором.

- п. 6.1.3. достроково повернути всю заборгованість за цим договором, а саме: повернути всю суму кредиту, сплатити усі нараховані проценти, винагороди кредитора, штрафні санкції (за наявності), а також сплатити всі інші платежі, передбачені цим договором, у випадках, строки та в порядку, передбачених п.п. 9.1., 9.2. цього договору. Невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим пунктом, є підставою для здійснення кредитором договірного списання суми заборгованості позичальника за цим договором та/або примусового стягнення (в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно) суми заборгованості за даним договором.

Відповідно до п. 8.1. договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісії (винагород) кредитора позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. договору, у випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з цим договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

У випадку невиконання позичальником вимог п.п. 6.1.4., 6.1.5., 6.1.6. цього договору позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 10 000, 00 грн. за кожний випадок невиконання (п. 8.4. договору).

За умовами п. 8.5. договору, позичальник зобов'язаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобов'язань за цим договором, починаючи з дня, наступного за днем коли зобов'язання мало бути виконане до дня його фактичного виконання. Крім сплати штрафних санкцій позичальник зобов'язаний відшкодувати кредитору заподіяні збитки в повному обсязі.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє по дату повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. У випадку, встановленому п. 2.6. цього договору, дія даного договору достроково припиняється (п. 12.1. договору).

Додатком № 1 до кредитного договору № КЮ-247 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2016 сторони погодили тарифи (комісії) банку по наданню кредиту.

Додатком № 2 до кредитного договору № КЮ-247 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2016 (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.04.2017) сторони погодили графік зменшення ліміту/погашення заборгованості відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого кінцевим терміном повернення кредиту є 19.12.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було перераховано відповідачу згідно умов договору грошові кошти у розмірі 9 300 000, 00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 38613 від 20.12.2016 на суму 2 500 000, 00 грн., № 41072 від 21.12.2016 на суму 3 000 000, 00 грн., № 44125 від 22.12.2016 на суму 2 600 000, 00 грн., № 47060 від 23.12.2016 на суму 1 200 000, 00 грн. (копії у матеріалах справи).

Тож, згідно умов договору, відповідач зобов'язаний був виконати свої зобов'язання перед банком та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами до 19.12.2017, проте відповідач свої зобов'язання з повернення тіла кредиту виконав частково у розмірі 1 317 755, 46 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 6 від 06.02.2017 на суму 100 000, 00 грн., № 8 від 10.03.2017 на суму 100 000, 00 грн., № 10 від 05.04.2017 на суму 100 000, 00 грн., № 13 від 10.05.2017 на суму 150 000, 00 грн., № 14 від 12.06.2017 на суму 150 000, 00 грн., № 17 від 10.07.2017 на суму 150 000, 00 грн., № 19 від 09.08.2017 на суму 150 000, 00 грн., № 24 від 11.09.2017 на суму 415 000, 00 грн., № 45035 від 12.10.2017 на суму 2 755, 46 грн. (наявні у матеріалах справи), внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 7 982 244, 54 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення наданих кредитних коштів, зокрема погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 982 244, 54 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 425 761, 41 грн. - заборгованості за процентами, 258 494, 54 грн. - пені за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017, 290 210, 86 грн. - 30 % річних за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти згідно умов договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи меморіальними ордерами № 38613 від 20.12.2016 на суму 2 500 000, 00 грн., № 41072 від 21.12.2016 на суму 3 000 000, 00 грн., № 44125 від 22.12.2016 на суму 2 600 000, 00 грн., № 47060 від 23.12.2016 на суму 1 200 000, 00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок або внесення готівкових коштів у касу банку згідно графіку наведеному у Додатку № 2 до цього договору.

Остаточне повернення кредиту (заборгованості за всіма отриманими відповідно до цього договору окремими частинами кредиту) нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2. цього договору.

Відповідно до підпункту 6.1.2. пункту 6.1. договору, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії (винагороди) кредитору в порядку, передбаченому цим договором.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач надані кредитні кошти у повному обсязі не повернув, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого станом на 21.12.2017 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 7 982 244, 54 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до підпункту 1.1.2. пункту 1.1. договору, кінцевий термін повернення кредиту - 19.12.2017 року (останній день строку користування кредитом).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови кредитного договору № КЮ-247 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2016, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 7 982 244, 54 грн. основної заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 425 761, 41 грн. - заборгованості за процентами.

Згідно підпункту 1.1.5. пункту 1.1. договору, процентна ставка за користування кредитом - 24 % проценти річних.

Згідно п 4.4. договору, нарахування кредитором процентів здійснюється щоденно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Відповідно до п. 4.5. договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк не пізніше 10-го (десятого) числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів на рахунок № 7001 в ПАТ «Вернум Банк», код банку 380689, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом сплачуються позичальником одночасно з остаточним поверненням кредиту. У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів вважається простроченою та переноситься кредитором на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного банківського дня після встановленого строку сплати процентів.

Таким чином, приймаючи до уваги положення підпункту 1.1.5. пункту 1.1. кредитного договору, враховуючи погоджену сторонами проценту ставку, а також виходячи із наявних у матеріалах справи меморіальних ордерів з погашення тіла кредиту по кредитному договору № КЮ-247 від 20.12.2016, суд дійшов про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами у сумі 425 761, 41 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 258 494, 54 грн. - пені за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017, 290 210, 86 грн. - 30 % річних за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017.

Відповідно до п. 8.1. договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісії (винагород) кредитора позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. договору, у випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з цим договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року)

За умовами п. 8.5. договору, позичальник зобов'язаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобов'язань за цим договором, починаючи з дня, наступного за днем коли зобов'язання мало бути виконане до дня його фактичного виконання. Крім сплати штрафних санкцій позичальник зобов'язаний відшкодувати кредитору заподіяні збитки в повному обсязі.

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій не припиняється зі сплином 6 місяців.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та 30 % річних і встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні розміру нарахування пені.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума пені у загальному розмірі 254 953, 53 грн. (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон), яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017 та 30 % річних у сумі 279 674, 62 грн. за загальний період з 11.09.2017 по 20.12.2017, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рагнатек" (04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, буд 8, корпус 11, літера 7, офіс 302, ідентифікаційний код - 37405939) на користь Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, буд. 17-В, ідентифікаційний код - 36301800) 7 982 244 (сім мільйонів дев'ятсот вісімдесят дві тисячі двісті сорок чотири) грн. 54 коп. - основного боргу, 425 761 (чотириста двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят одну) грн. 41 коп. - заборгованості за процентами, 254 953 (двісті п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 53 коп. - пені, 279 674 (двісті сімдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 62 коп. - 30 % річних та 134 139 (сто тридцять чотири тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 51 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 23.03.2018.

Суддя Щербаков С.О.