РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2018Справа № 910/22380/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/22380/17

за позовом фізичної особи-підприємця Давтян Марини Едуардівни, м. Київ,

до фізичної особи-підприємця Бабенка Ігоря Станіславовича, м. Київ,

про стягнення 156 253,14 грн.,

без участі учасників справи.

Фізична особа-підприємець Давтян Марина Едуардівна (далі - ФОП Давтян М.Е.) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Бабенка Ігоря Станіславовича (далі - ФОП Бабенко І.С.): 126 000 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди нежитлового приміщення від 10.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №456 (далі - Договір); 11 103,12 грн. пені; 17 855,02 грн. втрат від інфляції; 1 295 грн. 3% річних, а всього 156 253,14 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі №910/22380/17 та призначено її до розгляду на 11.01.2018.

15.12.2017 нарала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункт 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у справі №910/22380/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2018 прийнято рішення розгляд справи №910/22380/17 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; запропоновано відповідачу у строк до 06.02.2018 подати до суду відзив на позовну; позивачу у строк до 20.02.2018 подати відповідь на відзив.

Вказану ухвалу суду було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До матеріалів справи долучено конверт-повернення з адреси відповідача з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання», проставленою 19.02.2018.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

З метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття судового рішення у відповідності до частини дев'ятої статті 165, частини другої статті 178, частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 ФОП Давтян М.Е. (орендар) і ФОП Бабенком І.С. (суборендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування нерухоме майно, а саме - нежитлове приміщення загальною площею 185,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 29-А, приміщення №1, реєстровий номер об'єкта нерухомого майна 00; передача об'єкта із зазначенням його стану оформлюється двостороннім актом приймання-передачі об'єкта, який підписується сторонами (або їх уповноваженими представниками) та є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- нежитлове приміщення знаходиться у користуванні орендаря на підставі договору позички нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. 06.03.2017 за реєстровим №419, яким передбачено право орендаря (користувача) здавати в користування (платне та/або безоплатне) нежитлове приміщення іншим фізичним та/або юридичним особам без попереднього погодження (згоди) цього питання із власником майна та укладати відповідні договором (пункт 1.2 Договору);

- об'єкт оренди передається сторонами за актом приймання-передачі на протязі одного дня з моменту підписання Договору (пункт 3.1 Договору);

- Договір вступає в дію з 10.03.2017 та діє до 10.03.2018 (пункт 4.1 Договору);

- розмір орендної плати за об'єкт оренди з урахуванням індексації становить 18 000 грн. за місяць (пункт 5.1 Договору);

- орендну плату суборендар сплачує таким чином:

- перші два місяці оренди майна суборендар не сплачує орендну плату та користується майно безкоштовно, тобто з 10.03.2017 по 10.05.2017; до 10.05.2017 - 36 000 грн.; до 10.06.2017 - 18 000 грн.; до 10.07.2017 - 18 000 грн.; до 10.08.2017 - 18 000 грн.; до 10.09.2017 - 18 000 грн.; до 10.10.2017 - 18 000 грн.; до 10.11.2017 - 18 000 грн.; до 10.12.2017 - 18 000 грн.; до 10.01.2018 - 18 000 грн. (пункт 5.4 Договору);

- суборендар у разі прострочення орендної плати, інших платежів відповідно до Договору сплачує орендарю пеню у розмірі 5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 9.1 Договору).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У зв'язку з наявною у відповідача заборгованістю, позивач листом від 28.07.2017 звернулася до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у сумі 54 000 грн.

Повідомленням від 10.10.2017 відповідач повідомив позивача про ліквідацію ФОП Бабенка І.С. та зобов'язався повернути позивачу орендоване нежитлове приміщення за актом приймання-передачі.

Згідно з частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

10.11.2017 сторонами було укладено договір про дострокове припинення дії Договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №2506, яким достроково припинено дію Договору з 10.11.2017.

Частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до акта від 10.11.2017 відповідач передав, а позивач прийняв з суборенди (тимчасового платного користування) нежитлове приміщення загальною площею 185,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 29-А, приміщення №1.

Отже, Договір припинив свою дію 10.11.2017.

У частині першій статті 762 Цивільного кодексу України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За період дії Договору сума орендних платежів склала 144 000 грн.

Відповідачем було частково оплачено орендні платежі на суму 18 000 грн.

21.11.2017 позивач надіслала відповідачу лист з вимогу оплатити заборгованість у сумі 126 000 грн.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надіслав, заборгованість з орендних платежів не сплатив.

Таким чином станом на день прийняття рішення у даній справі у відповідача наявна перед позивачем заборгованість у сумі 126 000 грн., доказів оплати вказаної суми відповідачем суду не подано.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з Товариства основної суми заборгованості є доведеними і підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 11 103,12 грн. пені.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 343 Господарського процесуального кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 9.1 Договору суборендар у разі прострочення орендної плати, інших платежів відповідно до Договору сплачує орендарю пеню у розмірі 5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Суму пені позивачем було розраховано за подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум пені і періоди її нарахування суд дійшов висновку, що він правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 11 103,12 грн. пені.

Що ж до стягнення 17 855,02 грн. втрат від інфляції і 1 295 грн. 3% річних, то слід зазначити таке.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періоди їх нарахування, суд дійшов висновку про те, що вони правильні.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 17 855,02 грн. втрат від інфляції і 1 295 грн. 3% річних.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Стосовно ж вимоги позивача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених ним за надання правової допомоги у сумі 30 000 грн., то слід зазначити таке.

Відповідно до частин першої і третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами четвертою і п'ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

20.11.2017 ФОП Давтян Д.Е. і адвокатом Кравчуком Я.І. укладено договір про надання правової допомоги №17/11/20, за умовами якого адвокат зобов'язується здійснити захист, представництво, надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що передбачені даним договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Надання правової допомоги за договором передбачає вчинення адвокатом усіх необхідних дій для складання та подання позовної заяви з метою вирішення господарського спору у суді першої інстанції - господарському суді міста Києва - на предмет стягнення заборгованості за Договором. Вартість послуг за договором становить 1 000 грн., без ПДВ, за 1 годину діяльності адвоката.

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2018 №1 за період з 20.11.2017 по 19.02.2018 адвокат надав, а позивач прийняв такі послуги: підготовка листа на ім'я ФОП Бабенко І.С. з вимогою про погашення заборгованості за договором суборенди, кількість витрачених годин - 6,5; підготовка позовної заяви ФОП Давтян М.Е. до ФОП Бабенко І.С. про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати з урахуванням встановлених індексів інфляції, пені та трьох процентів річних, підготовка розрахунку ціни позову, кількість витрачених годин - 14; виїзд до господарського суду міста Києва для подання вказаної позовної заяви, кількість витрачених годин - 1,5; участь у судовому засіданні господарського суду міста Києва 11.01.2018 зі справи №910/22380/17, кількість витрачених годин - 2,5; підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №910/22380/17 та виїзд до господарського суду міста Києва для його подання і ознайомлення, кількість витрачених годин - 2; підготовка пояснень до господарського суду міста Києва в зв'язку з неподанням відповідачем відзиву зі справи №910/22380/17, кількість витрачених годин - 2; виїзд до господарського суду міста Києва для подання пояснень в зв'язку з неподанням відповідачем відзиву зі справи №910/22380/17, кількість витрачених годин - 1,5.

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями від 21.11.2017 №0.0.899599492.1 і від 19.02.2018 №0.0.968424500.1 позивач сплатив адвокату 29 998 грн.

Господарський суд міста Києва встановив, зокрема, таке:

- позовна заява підписана ФОП Давтян М.Е., доказів які ю підтверджували написання позовної заяви адвокатом матеріали справи не містять;

- ухвалою суду від 14.12.2017 розгляд справи призначено на 11.01.2018 о 14:45 год.; згідно з протоколом судового засідання від 11.01.2018 розгляд справи розпочато о 14:56:03 год. і закінчено о 14:59:50 год.; таким чином, вартість участі адвоката у судовому засіданні 11.01.2018 у сумі 2 500 грн. є не співрозмірною кількості витраченого часу на участь у судовому засіданні;

- вартість написання листа на ім'я ФОП Бабенко І.С. з вимогою про погашення заборгованості за Договором, клопотання про ознайомлення, пояснень, а також виїзд до суду для подання вказаних документів є економічно необґрунтованою; крім того, представник позивача не ознайомлювався з матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. є співрозмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе у вказаній сумі витрати покласти на відповідача; у решті заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бабенка Ігоря Станіславовича (04070, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця Бабенка Ігоря Станіславовича (01032, АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_2): 126 000 (сто двадцять шість тисяч) грн. заборгованості; 11 103 (одинадцять тисяч сто три) грн. 12 коп. пені; 17 855 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 02 коп. втрат від інфляції; 1 295 (одну тисячу двісті дев'яносто п'ять) грн. 3% річних; 2 343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 80 коп. судового збору і 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.03.2018.

Суддя В.О. Демидов