РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2018Справа № 910/1508/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ'ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ"

про стягнення 9 300,89 грн.

за участю представників:

від позивача: Панчук В.Г. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

КОНЦЕРН РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ'ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" про стягнення 9300,89 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №23 про надання Рівненською філією КРРТ послуг по експлуатаційно-технічному обслуговуванню обладнання ТОВ "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" від 01.06.2009.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/1508/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено для розгляду справи по суті на 05.03.2018.

В судовому засіданні 05.03.2018, на підставі ст. 202, 233 ГПК України, відкладено розгляд справи на 19.03.2018, про що постановлену ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання 19.03.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 19.03.2018 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалами суду від 14.02.2018 та від 05.03.2018, направленими на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно із витягу з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" 18.03.2018 поштове відправлення №514 з направлення ухвали суду від 14.02.2018 не було вручене під час доставки, про що вказано: "невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини" та 19.03.2018 повернуте поштовим відділенням зв'язку.

Станом на дату розгляду справи повідомлення про вручення відповідачу ухвали від 05.03.2018 до суду не повернулось. Як вбачається з витягу з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта", 10.03.2018 поштове повідомлення №019 не було вручене під час доставки, про що вказано: "невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини".

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду від 14.02.2018, від 05.03.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2009 між Рівненською філією КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ'ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (замовник) укладений договір №23 про надання Рівненською філією КРРТ послуг по експлуатаційно-технічному обслуговуванню обладнання ТОВ "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (далі - договір), предметом якого є надання виконавцем послуг по експлуатаційно-технічному обслуговуванню телекомунікаційного обладнання замовника на об'єктах виконавця, встановлених згідно тех.умов - додаток №2. Перелік і вартість наданих послуг узгоджений сторонами та оформлений додатком №1 до договору, який є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно із пунктом 2.1. договору, виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснити належне обслуговування встановленого обладнання відповідно до вимог технічної документації на обладнання; своєчасно виставляти рахунки за надані послуги та надсилати підписані акти наданих послуг; забезпечити необхідні умови для експлуатації та функціонування обладнання відповідно до вимог технічної документації.

У відповідності до п. 2.2. договору замовник зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки за надані послуги у порядку, визначеному розділом 3 цього договору.

Вартість послуг з обслуговування телекомунікаційного обладнання замовника встановлюється на підставі протоколу узгодження договірної ціни, наведеного в додатку №1 до даного договору, який є невід'ємною частиною даного договору (п. 3.1. договору).

В протоколі погодження договірної ціни (додаток №1 до договору) сторони погодили перелік обладнання та встановили, що договірна ціна за послуги по обслуговуванню обладнання становить 1440,00 грн. з ПДВ.

В пункті 3.2. договору сторони погодили, що оплата проводиться замовником щомісячно протягом 10 діб по закінченню поточного місяця, відповідно до договірної ціни, яка вказана в додатку №1 до цього договору на підставі рахунків виконавця, що мають бути виставлені протягом 5 робочих днів після закінчення розрахункового місяця.

Згідно із п. 3.3. договору, розмір місячної плати за надання послуг корегується відповідно до офіційного індексу на попередній місяць.

Оплата за послуги виконавця починає нараховуватися з дня підписання акту приймання-передачі обладнання на зберігання (п. 3.8.).

Цей договір вступає в силу з дати підписання обома сторонами та діє до 31.12.2009. Якщо за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії цього договору ні одна з сторін письмово не попередила іншу сторону про намір припинення його дію, строк дії договору продовжується на наступний календарний рік (п. 8.1., п. 8.2.).

На виконання умов договору позивач у період з січня 2015 року по квітень 2015 року, надав відповідачу послуги по експлуатаційно-технічному обслуговуванню телекомунікаційного обладнання на загальну суму 9300,89 грн., що підтверджується актами виконання робіт (надання послуг) №38 від 31.01.2015 на суму 2153,22 грн., №100 від 28.02.2015 на суму 2219,96 грн., №138 від 31.03.2015 на суму 2337,62 грн., №198 від 30.04.2015 на суму 2590,09 грн. та рахунками на оплату послуг.

Відповідач оплату вартості наданих позивачем послуг не здійснив, та у листі вих. №4062-Р від 14.04.2015 повідомив про намір розірвати договір з 30.04.2015 та здійснити розрахунки по договору до 30.04.2015.

У зв'язку зі тим, що відповідач не здійснив оплату наданих позивачем, у період з січня 2015 року по квітень 2015 року, послуг на загальну суму 9300,89 грн., позивач звернувся до відповідача із претензіями №01/496 від 27.06.2017, №01/787 від 29.09.2017 в яких вимагав сплатити заборгованість по договору у розмірі 9300,89 грн.

Зазначені претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку із наявністю заборгованості за договором у розмірі 9300,89 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із актами виконання робіт (надання послуг) №38 від 31.01.2015, №100 від 28.02.2015, №138 від 31.03.2015, №198 від 30.04.2015 позивач надав, а відповідач прийняв послуги по експлуатаційно-технічному обслуговуванню телекомунікаційного обладнання на загальну суму 9300,89 грн.

Відповідач підписав вказані акти та прийняв надані позивачем послуги без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 3.2. договору сторони погодили, що оплата проводиться відповідачем щомісячно протягом 10 діб по закінченню поточного місяця.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як підтверджено матеріалами справи відповідач оплату вартості наданих позивачем послуг на суму 9300,89 грн. у строки передбачені договором, не здійснив.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у січні-квітні 2015 року в розмірі 9300,89 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 9300,89 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 9300,89 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ'ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" про стягнення 9300,89 грн. заборгованості.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (01001, м. Київ, вулиця ТРЬОХСВЯТИТЕЛЬСЬКА, будинок 5/1, ЛІТ. А, ідентифікаційний код 30753866) на користь КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ'ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ (04112, м. Київ, вулиця ДОРОГОЖИЦЬКА, будинок 10, ідентифікаційний код 01190043) основний борг у розмірі 9300,89 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 26.03.2018

Суддя О.В. Гулевець