ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018м. ДніпроСправа № 904/115/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примак С.А. за участю секретаря судового засідання Борук Ю.В., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", 49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31;

про стягнення заборгованості по заробітній платі

Представники:

позивач: ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 30.04.1998 р.)

від відповідача: Сорокін В.В. (довір. № 53/юр-44 від 26.12.17 р.)

СУТЬ СПОРУ:

11.01.18р. ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою до ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

04.01.18р. ухвалою господарського суду відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в засіданні на 01.02.2018р.

12.01.18р. ухвалою господарського суду відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в засіданні на 01.02.2018р.

01.02.18 р. ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 06.03.18р. Зобов'язано відповідача надати відзив на позов з обґрунтованим контр-розрахунком грошових сум які вимагає позивач.

06.03.18 р. відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково.

06.03.18 р. ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 22.03.2018 р.

В судовому засіданні 22.03.18 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, був прийнят на роботу в ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" 22.05.1989 р.

29.09.2015 р. позивача звільнено на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені в статті суму мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається з матеріалів справи (довідки ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" №49-р/54 від 30.01.18р.) загальна сума заборгованості ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" перед ОСОБА_3 по заробітній платі становить 7 086,00 грн.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу при звільненні заборгованості по заробітній платі, у зв'язку з чим, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 7 086,00 грн. (заборгованість по заробітній платі).

У зв'язку з тим, що позивачеві не було виплачено належну йому заробітну плату, просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку у розмірі 151 774,56 грн.

Так, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплати за останній 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарі) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р.)

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999р. встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підстава ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доводе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно довідки ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" № 49-р/54 від 30.01.18 р. середньоденний заробіток позивача становить 155,84 грн.

Враховуючи вищенаведене, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку господарський суд задовольняє частково у розмірі 102 075,20 грн. (655 раб. днів * 155,84 грн. = 102 075,20 грн.) за період з 29.05.15 р. по 07.01.18 р.

Стосовно стягнення з відповідача суми індексації за період з червня 2015 року по вересень 2015 року у розмірі 18 359,51 грн., суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населенню", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1078 від 17.07.2003р. не передбачено нарахування індексації заробітної плати звільненому працівнику.

Стосовно стягнення з відповідача вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 14 519,25 грн., суд зазначає наступне.

Нормами ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39), працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

З наведеної норми законодавства вбачається, що не передбачена виплата вихідної допомоги при звільненні за власним бажанням, у зв'язку з чим, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 11 169,00 грн., господарський суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 11 169,00 грн. відмовити.

Крім того, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до Господарського процесуального кодексу України сплату судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, стягнути з відповідача судовий збір у сумі 947,92 грн. в дохід держбюджету.

Керуючись ст.ст. 47, 95, 115-117, 238 КЗпП, ст.ст. 4, 12, 18, 20, 42, 73-86, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_2) заробітну плату у розмірі 7 086,00 (сім тисяч вісімдесят шість) грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 29.05.15р. по 07.01.18р. у розмірі 102 075 (сто дві тисячі сімдесят п'ять) грн. 20 коп.

Видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь державного бюджету 947 (дев'ятсот сорок сім) грн. 92 коп. - судового збору.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня його проголошення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.03.2018 р.

Суддя С.А. Примак