УХВАЛА

22 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1776/17

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017

у справі № 905/1776/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркетсістемс"

про стягнення 630 556, 90 грн. заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2017 ТОВ "АМІГО И С" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі № 905/1776/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 12.03.2018 для розгляду вказаної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), Жуков С.В., Білоус В.В.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали на відповідність вимогам ст.ст. 287-291 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), Суд дійшов висновку, що подана скарга їм не відповідає, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 290 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у касаційній скарзі повинні бути зазначені судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, яка подає скаргу.

Як вбачається із касаційної скарги, Товариством з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С" оскаржується постанова Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі № 905/1776/17 і у прохальній частині скарги заявник зазначену постанову просить скасувати.

Разом з тим, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями ст. 308 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень (передати справу повністю або частково на новий розгляд, ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції тощо).

Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, а з мотивувальної та прохальної її частин не вбачається, які саме повноваження суду касаційної інстанції скаржник просить застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, а подана касаційна скарга не містить інформації про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень, Суд дійшов висновку про застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 292 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у вигляді залишення касаційної скарги без руху. В свою чергу, заявнику касаційної скарги необхідно уточнити свої вимоги в частині повноважень, які суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 174, 234, 290, 292 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), Суд,-

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ТОВ "АМІГО И С" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі № 905/1776/17 залишити без руху.

2. Надати ТОВ "АМІГО И С" строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, уточнити вимоги касаційної скарги в частині повноважень, які суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваного рішенння.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Касаційного господарського суду

у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г.