УХВАЛА

26.03.2018Справа № 910/3333/18

Суддя Омельченко Л.В., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" про порушення справи про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" звернулося до суду із заявою, підписаною головою ліквідаційної комісії товариства, про порушення справи про банкрутство за особливостями, передбаченими ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у зв'язку з виявленням у ході ліквідаційної процедури кредиторської заборгованості, активи для погашення якої відсутні.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає її такою, що підлягає поверненню заявнику без розгляду, зважаючи на таке.

Статтею 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява, так само як і заява про порушення провадження у справі про банкрутство, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України вказується, що до позовної заяви, так само як і до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, додаються документи, котрі підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення ("відкриття" згідно з новою редакцією Господарського процесуального кодексу України) справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, серед іншого, заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі, не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" приєднано лише фотокопію квитанції від 26.02.2017 на суму 17 620 грн., що не може вважатися належним доказом сплати судового збору, які подаються до суду виключно в оригіналі.

Зважаючи на відсутність оригіналу платіжного документу про сплату судового збору, вказана заява підлягає поверненню без розгляду.

Загальні вимоги до оформлення та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені у ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви боржника додаються, серед іншого, перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується у порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення ("відкриття" згідно з новою редакцією Господарського процесуального кодексу України) справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст.ст. 105, 110-112 Цивільного кодексу України.

Порядок ліквідації юридичної особи, наведений у ст. 111 Цивільного кодексу України передбачає певний перелік необхідних та обов'язкових до виконання заходів, які мають бути вчинені ліквідаційною комісією (ліквідатором) з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи, зокрема, стягнення дебіторської заборгованості; письмове повідомлення кожного з боржників про припинення юридичної особи; закриття рахунків у фінансових установах, крім рахунку, який використовується для розрахунків з кредиторами у ході ліквідаційної процедури; інвентаризація майна; повернення майна від третіх осіб; повернення дебіторської заборгованості; проведення незалежної оцінки майна; закриття відокремлених підрозділів; звільнення працівників; повернення уповноваженим органам документів дозвільного характеру, початків, штампів; надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування звітності за останній звітний період, документів, первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірки юридичної особи, яка ліквідується та визначення наявності або відсутності відповідної заборгованості; складання проміжного ліквідаційного балансу тощо.

Дослідивши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство суд встановив, що до заяви не приєднано фактичних даних, які підтверджують вчинення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" дій із закриття рахунків у фінансових установах (до заяви приєднано довідку підприємства, а не інформацію від органів доходів і зборів про всі фактичні використовувані банківські рахунки та не довідки банківських установ про їх закриття), про звільнення працівників, повернення уповноваженим органам документів дозвільного характеру, початків, штампів або ж письмових пояснень щодо неможливості з об'єктивних причин вчинення таких дій (відсутні працівники у штаті, товариством не отримувалися документи дозвільного характеру тощо).

Наведеними обставинами стверджується, що заява про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" не відповідає змісту вимог, зазначених у Цивільному кодексі України, Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та приписам Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим вона підлягає поверненню без розгляду особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 73, 74, 162, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт 2014" про порушення справи про банкрутство з приєднаними до неї документами повернути без розгляду.

Суддя Л.В. Омельченко