РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2018Справа № 910/23035/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-ВК" (м. Київ)

Про стягнення 1218389,64 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Хитрова Л.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-ВК" про стягнення 1218389,64 грн., з яких: 939245,72 грн. заборгованості за кредитом, 199691,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 79452,10 грн. пені. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача 18275,85 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору від 01.02.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.18. встановлено, що справа підлягає одноособовому розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі № 910/23035/17 та призначено підготовче судове засідання на 13.02.18.

Позивач та відповідач явку своїх повноважних представників в судове засідання 13.02.18. не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, оскільки у відповідності повідомлення про вручення, позивачу ухвалу суду від 16.01.18. в даній справі було вручено 22.01.18., а з юридичної адреси відповідача, вказаної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернувся конверт з ухвалою суду від 16.01.18. в даній справі, з відміткою підприємства поштового зв'язку про закінчення встановленого строку зберігання поштового відправлення.

При цьому відповідач своїм право на подачу письмового відзиву в установлений судом строк не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав, сторонами в установлений судом строк не подано письмові докази, клопотання, заяви, пояснення.

З огляду на вказане в судовому засіданні 13.02.18. судом встановлено, що під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Врахувавши викладене вище суд в судовому засіданні 13.02.18. дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.03.18., про що прийняв відповідну ухвалу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.18. розгляд справи було призначено на 27.03.18.

Позивачем в судовому засіданні 27.03.18. підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 27.03.18. явку свого повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, оскільки ухвали суду в даній справі направлялись на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак усі конверти з ухвалами суду в даній справі повернулись від відповідача з відміткою про закінчення встановленого строку зберігання поштового відправлення.

При цьому судом враховано наступне.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 202 ГПК України). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 27.03.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.12. відповідач (клієнт) звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (банк) із заявою про відкриття поточного рахунка та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки.

За змістом вказаної заяви банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Підписавши цю заяву, відповідач приєднався і погодився з умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Зазначені "Умови та правила надання банківських послуг" (далі - Умови) розміщені в мережі Інтернет на сайті банку.

01 лютого 2017 року відповідач подав заявку на отримання овердрафтового кредиту в електронному вигляді шляхом підписання її електронним-цифровим підписом. Заява про відкриття поточного рахунку, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, заявка на отримання кредиту та Умови та Правила надання Банківських послуг складають договір про надання овердрафтового кредиту № K3VKLVFWWAA5Q від 01.02.17. (далі - Договір).

Банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування Позичальника, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Позичальника, зазначеному в Заяві, відкритому в Банку, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, встановленого відповідно з п. 3.2.4.1.3 Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.4.1).

Відповідно п А.2. Умов та Правил надання банківських послуг та заяви про надання овердрафтового кредиту Відповідачу встановлено ліміт в розмірі 1 000 000.00 гривень.

Відповідно до п. А.5, А.6 та п. 3.2.4.4 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за диференційованої процентної ставки.

За змістом пункту А.3. Договору проведення платежів Позичальника в порядку, встановленому цим Договором, в строк повернення кредиту, вказаний у заяві на отримання кредиту; У разі якщо за 30 днів до закінчення встановленого в даному пункті строку проведення платежів Позичальника за Договором, сторони не заявили про припинення овердрафтового кредитування, за умови, що розмір встановленої даними Договором процентної ставки за користування кредитом станом на дату закінчення строку проведення платежів позичальник не буде меншим, ніж опублікований на офіційному сайті Банку за адресою http://privatbank.ua/ в Розділі "Овердрафт" розмір процентної ставки за користування таким же видом кредиту, термін проведення платежів Позичальника в порядку, встановленому Договором, Банк продовжує щоразу на 365/366 днів.

В заявці про надання кредиту від 01.02.17. зазначено строк дії договору 12 місяців, тобто строк дії договору до 01.02.18.

Свої зобов'язання, передбачені пунктом А.2. Договору, банк належним чином виконав, здійснивши овердрафтове обслуговування Позичальника шляхом проведення його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Позичальника, що підтверджується випискою по рахунку № 3259.

Відповідно до п. 3.2.4.2.2.2. Договору позичальник зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. З.2.4.1., 3.2.4.2., 3.2.4.3. цього Договору.

Згідно із п. 3.2.4.2.2.3. Договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту, отриманого у межах встановленого Ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.4.1.5 цього Договору.

Пунктом 3.2.4.4.1. Договору визначено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дн'л Позичальник сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розмір ставки встановлений у п. А. 5 цього Договору. Порядок розрахунку процентів:

За 1-ий день користування кредитом розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою інтервалу "1-3 дні" - 25 % річних (п. 3.2.4.4.1.1).

У разі непогашення кредиту після закінчення 3-х днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 4-го дня, чинності набуває процентна ставка інтервалу "4-7 днів" 26 % річних. (п. 3.2.4.4.1.2).

У разі непогашення кредиту після закінчення 7-й днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 8-го дня, чинності набуває процентна ставка інтервалу "8-15 днів" - 26,5 % річних (п. 3.2.4.4.1.3).

У разі непогашення кредиту після закінчення 15-и днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 16-го дня, чинності набуває процентна ставка інтервалу "16-30 днів" - 27 % річних (п. 3.2.4.4.1.4).

У разі непогашення кредиту після закінчення 30-и днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 31-го дня, встановлюється підвищена процентна ставка, визначена у п. 3.2.4.4.2 цього Договору, а саме 54 %річних (п. 3.2.4.4.1.5).

У разі повного погашення кредиу - виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня. починаючи з наступного дня, Позичальнику надається кредит зі сплатою процентів за цей день за процентною ставкою інтервалу "1-3 дні", і з цього дня починається відлік наступного періоду безперервного користування кредитом. (п. 3.2.4.4.1.6).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.(п. 3.2.4.4.6)

Проценти, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (п. 3.2.4.4.3).

Відповідно до п. 3.2.4.4.2. Договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.4.1.4., 3.2.4.1.5, З.2.4.2.2.З., 3.2.4.2.2.4, 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 цього Договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6. цього Договору, тобто 54% річних.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.4.4.1., 3.2.4.4.2. цього Договору, здійснюється у порядку, зазначеному у п.п. 3.2.4.1.1, 3.2.4.2.1.4, 3.2.4.2.2.7. цього Договору. Проценти, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього Договору згідно з п. 3.2.4.2.3.4 цього Договору). Сплата процентів може бути здійснена Позичальником також з інших рахунків, що належать йому, у встановленому законом порядку (п. 3.2.4.4.3. Договору).

Відповідно до наданих позивачем банківських виписок з рахунку клієнта залишок заборгованості за наданим кредитом за період з 17.05.17. по 13.11.17. становить 936245,72 грн.

Крім того, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 22.06.17. по 13.11.17. становить 199 691,82 грн.

З огляду на те, що відповідач в повному обсязі так і не погасив наданий позивачем кредитний ліміт, останній вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановлених обставин, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 1 та 2 статті 1067 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Оскільки відповідач в обумовлені строки не погасив в повному обсязі заборгованість за Договором перед позивачем, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з нього в судовому порядку.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 936245,72 грн. заборгованість за наданим кредитом за період з 17.05.17. по 13.11.17., 199 691,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 22.06.17. по 13.11.17. становить .

Що стосується заявлених позивачем позовних вимог про стягнення 79452,10 грн. пені, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Поняттю "пеня" дано визначення ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно з п. 3.2.4.5.2. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.2.4.1.2, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня , (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п. А.3 Договору, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору, від суми заборгованості за кожен лень прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 79452,10 грн., розрахунок якої є обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору та приписам законодавства про порядок та строки нарахування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки перед позивачем, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Отже, відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-ВК» (04074, м. Київ, вул. Бережанська, б. 9; ідентифікаційний код 33635015) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. М.Грушевського, б. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 939 245 (дев'ятсот тридцять девять тисяч двісті сорок п'ять) грн. 72 коп. заборгованості за кредитом, 199 691 (сто дев'яносто дев'ять тисяч шістсот дев'яносто одну) грн. 82 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 79 452 (сімдесят девять тисяч чотириста п'ятдесят дві) грн. 10 коп. пені, 18 275 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 84 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.04.18.

Суддя Т.М. Ващенко