РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018Справа № 910/19965/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 4 343,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк С.М., довіреність № 280/17 від 15.12.17;

від відповідача: Кудрявський С.М., довіреність № ГО-17/131 від 13.12.17 р.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - ТДВ "Експрес Страхування", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС", відповідач) про стягнення 3 393,60 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі ст. 993 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.06.2016 р. на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 4 343,60 грн.

У позові ТДВ "Експрес Страхування" просило стягнути з відповідача, який є страхувальником відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, суму страхового відшкодування в розмірі 3 393,600 грн.

Провадження у справі за вказаним позовом було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2017 р.

Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2018 р. розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін відповідно до Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в новій редакції, що набрала чинності 15.12.2017 р.

Під час розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ТДВ "Експрес Страхування" просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 4 343,60 грн. Вказана заява була подана з додержанням вимог ст. 46 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 р. до участі у справі була залучена третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що відповідач повністю сплатив страхове відшкодування на користь потерпілої особи - ОСОБА_1, отже, підстав для повторного стягнення страхового відшкодування позивачу немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його позиція щодо заявлених позовних вимог суду невідома.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 202 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до договору добровільного страхування № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р., укладеного між ТДВ "Експрес Страхування" та ОСОБА_1, були застраховані майнові інтереси останнього (страхувальника), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2016 р. на автодорозі Н-08 Бориспільь-Дніпропетровськ-Запоріжжя трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "ІЖ 2715", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "ВАЗ".

Згідно з постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2016 р. по справі № 192/2395/16-п ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту експертного дослідження № 148 від 02.08.2016 р., наданого позивачем до матеріалів справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, становить 17 836,42 грн.

27.07.2016 р. на підставі страхового акту № 3.16.683-1 від 20.07.2016 р. платіжним дорученням № 30488 від 27.07.2016 р. позивач відшкодував своєму страхувальнику (ОСОБА_1) матеріальний збиток у сумі 4 343,60 грн., що був заподіяний страхувальником ПрАТ "СГ "ТАС".

Посилаючись на ст. 993 ЦК України, позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на суму сплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "ІЖ 2715", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ "СГ "ТАС" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8711999.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ТОВ "Експрес Страхування") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Також судом встановлено, що потерпіла особа (ОСОБА_1), звернувшись до свого страховика за договором добровільного страхування (позивача), крім того, звернулась до страховика винної особи (відповідача), який 03.08.2016 р. сплатив ще одне страхове відшкодування ОСОБА_1 в межах лімітів, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/8711999 від 20.06.2016 р. та у розмірі, погодженому сторонами, а саме - 10 812,00 грн.

Відповідач, не визнаючи позов, вказував про відсутність у нього будь-яких зобов'язань перед позивачем у зв'язку із самостійною виплатою постраждалій особі страхового відшкодування у сумі 10 812,00 грн. (платіжне доручення № 98329 від 03.08.2016 р.). Проте, суд зазначає, що вказана обставина не впливає на обов'язок відповідача відшкодувати витрати, понесені саме позивачем, як це передбачено ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" у зв'язку із виплатою страхового відшкодування ОСОБА_1 Відповідне право на отримання цього відшкодування у ТДВ "Експрес Страхування" не зникло та згідно з нормами чинного законодавства підлягає захисту у разі його порушення.

Так, статтею 34.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачений обов'язок відповідача протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Норми вказаного Закону регулюють відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечєння відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Враховуючи вказане та те, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування за Полісом № АЕ/8711999 є одержання повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи яка її завдала, відповідач був зобов'язаний з'ясувати факт звернення потерпілої особи ОСОБА_1 та отримання страхової виплати за договором добровільного страхування № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р. (майнового страхування).

При цьому слід зауважити, що виплата позивача за договором добровільного страхування № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р. у розмірі 3 343,60 грн. була здійснена 27.07.2016 р. і проведена банком 28.07.2016 р., що підтверджується платіжним дорученням № 30488. Відповідач же здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Полісу № АЕ/8711999 в сумі 10 812,00 грн. 03.08.2016 р., що підтверджується платіжним дорученням № 98329 від 03.08.2016 р., тобто вже після виплати позивачем страхового відшкодування ОСОБА_1 за договором добровільного страхування.

Таким чином, на момент здійснення зазначеної виплати відповідачем, вже існували обставини, які є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку, що виплату страхового відшкодування на зазначену вище суму відповідач здійснив на власний ризик, без з'ясування факту сплати потерпілій особі страхового відшкодування за договором КАСКО № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р. (ТДВ "Експрес Страхування"), хоча вчинення таких дій (передбачених п. 22.1 ст. 22, п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") для ПрАТ "СГ "ТАС" є обов'язковим (вказана позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові від 13.05.2015 р. по справі № 910/20419/14).

За таких обставин, оскільки виплата відповідачем страхового відшкодування потерпілій особі відбулась не в порядку, визначеному законом, у відповідача з'явилось відповідне право на вимогу про повернення грошових коштів (безпідставно сплачених) до потерпілої особи - ОСОБА_1

Щодо питання про розмір відшкодування позивачу сплаченої ним суми, суд виходить з наступного.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У той же час, виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16, яка є обов'язковою для судів.

Згідно зі звітом експертного дослідження № 148 від 02.08.2016 р. про оцінку матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "ВАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проведеного на замовлення позивача, коефіціент фізичного зносу (Ез) пошкодженого транспортного засобу склав 0,437.

Враховуючи вказаний у звіті експерта коефіціент фізичного зносу, ТДВ "Експрес Страхування" сплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 4 343,60 грн., сума якого також була визначена страховиком з урахуванням умов договору КАСКО № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р., що вбачається зі страхового акту № 3.16.683-1 від 20.07.2016 р.

Отже, матеріальний збиток, спричинений потерпілій особі, був розрахований позивачем на підставі експертного дослідження та відповідно до умов договору добровільного страхування № 202.11.2076599 від 30.07.2011 р. та склав 4 343,60 грн.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що полісом № АЕ/8711999 страхування цивільно - правової відповідальності винної особи передбачено ліміт відповідальності страховика - 100 000,00 грн., а франшиза - 950,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем з вирахуванням суми франшизи, становить 3 393,60 грн. (4 343,60 грн. - 950,00 грн.). Таким чином, вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 4 343,60 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування у сумі 3 393 (три тисячі триста дев'яносто три) грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 250 (одна тисяча двісті п'ятдесят) грн. 06 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 березня 2018 року.

Повний текст рішення складений 26 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.