РІШЕННЯ

21 березня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/762/17-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006

про стягнення 13 581,83 грн. по Договору купівлі-продажу природного газу №13/2015-В від 30.12.32015р., з яких: 12 671,53 грн. пеня та 910,30 грн. три проценти річних.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №14-69 від 14.04.2017р.

відповідача - ОСОБА_3, довіреність №03/211 від 04.02.2017р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Ухвалою суду від 21.12.2017р. у складі судді Андрушків Г.З. відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.01.2018р., а ухвалою суду від 23.01.2018р., у зв`язку із перебуванням судді Андрушків Г.З. 24.01.2018р. у відпустці, підготовче засідання призначено на 21.02.2018р.

У зв`язку зі звільненням судді Андрушків Г.З. шляхом подання заяви про відставку, розпорядженням керівника апарату суду від 19.02.2018р., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №921/762/17-г/5 між суддями, відповідно до якого справу передано на розгляд суду у складі судді Стадник М.С.

Ухвалами суду від 21.02.2018р. у складі ОСОБА_4, прийнято матеріали справи №921/762/17-г/5 до провадження, призначено підготовче засідання на 21.03.2018 на 11:00 год. та запропоновано сторонам подати до 16.03.2018р.: позивачу - підтвердження позовних вимог станом на 21.03.2018р.; заяви, клопотання, передбачені ГПК України (при наявності); відповідачу - відзив на позов із доказами на підтвердження викладених у ньому обставин та доказами направлення його позивачу; заяви, клопотання, передбачені ГПК України (при наявності).

У судовому засіданні 21.03.2018р., представник позивача підтримав позовні вимоги просить їх задоволити. Клопотання відповідача щодо зменшення пені просить відхилити з мотивів, наведених у відповіді на відзив, зокрема: - 15.12.2017р. набрала чинності нова редакція ГПК України, в якій відсутній п.3 ч.1 ст.83 ГПК України (в попередній редакції), відповідно до якого суд було наділено правом зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки; - зменшення розміру неустойки за рішенням суду передбачено ст.233 ГК України, при цьому суд повинен враховувати ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші їхні інтереси, а також наявність збитків, однак в даній справі збитки не були заявлені, а тому неможливо встановити спів розмірність неустойки в порівнянні до збитків, внаслідок чого неможливе застосування даної норми. При цьому представник позивача послався на судову практику Вищого господарського суду України з приводу даного питання. Також звернув увагу суду на те, що природний газ за даним договором постачався відповідачу лише для власних потреб (не для подальшого постачання населенню чи підприємствам та установам), а тому є предметом господарських правовідносин тільки між позивачем та відповідачем, а отже в даному випадку відсутні причини несвоєчасної оплати природного газу відповідачем через неоплату третіми особами останньому за поставлений газ.

Представник відповідача підтримала поданий 11.01.2018р. відзив на позов, у якому просить суд зменшити розмір пені, враховуючи ступінь виконання зобов`язання, майновий стан відповідача, зокрема ТОВ «Тернопільгаз» не є комерційною структурою, не впливає на тариф з транспортування природного газу, який доводиться НКРЕП товариству в межах 60%, який не покриває витрати ПАТ «Тернопільгаз», в зв`язку з чим товариство несе збитки. Крім того, кошти на сплату штрафних та фінансових санкцій не передбачено в тарифі на транспортування природного газу, а тому їх примусове стягнення спричинить вилучення з господарського обороту ПАТ «Тернопільгаз» грошових коштів, які передбачені на здійснення робіт по забезпеченню безаварійного та безперебійного газопостачання та підтримання газорозподільної мережі у технічно-справному стані.

На пропозицію суду, представник відповідача відмовилась скористатись передбаченим ст.167 ГПК України правом подання письмових заперечень на відповідь на відзив та просить розглядати спір за наявними матеріалами.

За письмовою згодою представників сторін, у відповідності до ч.6 ст.183 ГПК України, суд розпочав розгляд справи по суті в той самий день (21.03.2018р.) після закінчення підготовчого судового засідання.

На стадії судових дебатів у заключному слові: представник позивача просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача просив при винесенні рішенні, врахувати збитковість підприємства та зменшити розмір пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", в особі директора Департаменту реалізації газу ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 15.12.2015 року №14-121 (далі - Постачальник), та ОСОБА_1 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в особі першого заступника голови правління ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 16.10.2015 року №1843 (далі - Споживач), укладено 30.12.2015р. Договір №12/2015 постачання природного газу, відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобовязання:

- Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (який використовується Споживачем для забезпечення власних потреб обєктів, які знаходяться на балансі Споживача, далі - газ), обсягом до 75,000 тис. куб. м., який може змінюватись протягом місяця продажу у встановленому порядку, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 умов договору);

- не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не Пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п. 3.4 умов договору);

- ціна на природний газ на дату укладання договору визначається відповідно до п.5.1

цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання Сторонами

відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному

веб-сайті Постачальника. У разі зміни ціни Постачальником, така ціна є обовязковою для

Сторін даного Договору. Споживач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни (п.5.1 умов договору);

- оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі (п.6.1 умов договору);

- у разі невиконання Споживачем умов пунктів 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити Постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.8.2 умов договору);

- строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (п.10.1 умов договору);

- згідно п.12.1 умов договору, такий набуває чинності з дати його підписання і скріплення печатками і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016р. до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Додатковими угодами №1 від 26.01.2016р., №2 від 26.02.2016р., №3 від 31.03.2016р., №4 від 29.04.2016р., №5 від 31.05.2016р., №6 від 30.06.2016р., №7 від 29.07.2016р., №8 від 31.08.2016р., №9 від 30.09.2016р., №10 від 31.10.2016р., №11 від 30.11.2016р. сторони внесли зміни щодо обсягу, ціни поставленого газу та строку дії договору, в т.ч. додатковою угодою №3 від 31.03.2016р. внесено зміни щодо строку остаточного розрахунку за поставлений газ - до 14-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але неврегульовані ним, регулюються згідно із Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (дали НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2496, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Як встановлено матеріалами справи, Постачальник на виконання умов Договору від 15.12.2015р. протягом 2016р. поставив та надав послуги з транспортування природного газу Споживачу в кількості 254,022 тис. куб. м. на загальну суму 2 004 988,83 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2016р. на суму 430 287,06 грн., від 29.02.2016р. на суму 271 017,94 грн., від 31.03.2016р. на суму 290 909,94 грн., від 30.04.2016р. на суму 24 619,68 грн., від 31.05.2016р. на суму 285,46 грн., від 30.06.2016р. на суму 242,09 грн., від 31.07.2016р. на суму 141,22 грн., від 31.08.2016р. на суму 138,78 грн., від 30.09.2016р. на суму 277,25 грн., від 31.10.2016р. на суму 151 560,82 грн., від 30.11.2016р. на суму 351 500,35 грн., від 31.12.2016р. на суму 484 008,24 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем та підтверджується витягом із проведеними операціями по спірному договору, який підписаний головним бухгалтером позивача та скріплено печаткою товариства.

Позивач просить стягнути пеню та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.

Відповідач не заперечує пропущення строків оплати, при цьому подав відзив на позов, в якому просить зменшити пеню.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, при цьому суд виходив із наступного:

- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст.625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Так, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ст. 712 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що за поставлений газ проведена оплата з пропуском встановленого договором терміну, а саме не до 14-го числа наступного за місяцем поставки (за природній газ поставлений за період січень-лютий 2016р.) та не до 14-го числа включно наступного за місяцем поставки (за природній газ поставлений за період березень-грудень 2016р.).

Позивачем на суму простроченої заборгованості за 2016р. правомірно нараховані 910,30 грн. - 3% річних та 12 671,53 грн. пені, які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та неоспорені відповідачем, так як матеріалами справи підтверджено, що вартість одержаного у 2016р. природного газу у сумі 2 004 988,83 грн. відповідачем оплачено із пропущенням строків, встановлених у п.6.1 Договору.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, суд відхиляє його з огляду на наступне:

- згідно п.1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

- отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

- відповідачем на підтвердження майнового стану та причин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід за 2016р.), який не може свідчити про результати збитковості господарської діяльності товариства за певний період враховуючи те, що умовами Договору передбачено періодичну щомісячну оплату за поставлений природний газ, а поданий звіт свідчить лище про підсумкові результати фінансової діяльності за 2016р. без їх помісячного розмежування, а тому суд не може встановити відсутність платоспроможності товариства виконати умови договору у встановлені договором строки.

При таких обставинах, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі - 12 671,53 грн. пені та 910,30 грн. три проценти річних.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, які передбачені ч.3 ст.123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.73-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006, ідентифікаційний код 03353503) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720) 12 671 (дванадцять тисяч шістсот сімдесят один) грн. 53 коп. пені, 910 (дев`ятсот десять) грн. 30 коп. - 3% річних та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення (23.03.2018р.). Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Рішення суду розміщене у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя М.С. Стадник