РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2018Справа № 910/21620/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М»

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «САУЛЕС ФАБРИКА УКРАЇНА»

про стягнення 6 600,00 грн.,

Представники:

не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «САУЛЕС ФАБРИКА УКРАЇНА» про стягнення 6 600,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. боргу, 600 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплатив позивачеві кошти, передбачені умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору № 071 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 20/Б.в. від 12.03.2007.

Суд своєю ухвалою від 07.12.2017 порушив провадження у справі № 910/21620/17.

Відповідач позовні вимоги відхилив, зазначивши, що позивач відступив йому непідтверджені права вимоги. Так, строк повернення кредиту за кредитним договором встановлено до 11.03.2012. Оскільки позивач не звертався до суду з вимогами до боржника, станом на 11.03.2015 спив загальний строк позовної давності. Тобто станом на 30.09.2015 були відсутні законні підстави для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20/Б.в. від 12.03.2007.

Крім того, згідно з актом приймання-передачі до договору відступлення, позивач передав відповідачеві документи по кредитному договору № 20/Б.в від 12.03.2017, укладеному між акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_1, тоді як, згідно з п. 1.1. договору відступлення, відступається право вимоги до ОСОБА_2.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.03.2007 акціонерний банк «Банк регіонального розвитку» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір кредиту № 20/Б.в. (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 12 400,00 доларів США, зі сплатою 14 відсотків річних та порядком погашення суми основного заборгованості згідно з графіком погашення кредиту.

30.09.2015 товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (управитель), що діє як управитель активами акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», переданих в управління у відповідності до договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного останнім з Національним банком України (посвідчений 20.11.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., за реєстровим № 3960), та товариство з товариство з обмеженою відповідальністю «САУЛЕС ФАБРИКА УКРАЇНА» (новий кредитор) уклали договір № 071 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 20/Б.в. від 12.03.2007 (далі - Договір відступлення).

Згідно з п. 1.2.1 Договору відступлення, на день укладення даного договору розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором складає 13 305,11 доларів США 11 центів, що є еквівалентом 286 426,34 грн. за офіційним курсом НБУ (2152,7544 гривень за 100 доларів США).

Відступлення права вимоги за Кредитним договором № 20/Б.в. від 12.03.2017 здійснюється на платній основі за ціною 6 000,00 грн.(п. 1.6 Договору відступлення).

Після підписання Договору відступлення новий кредитор протягом одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. (п. 1.6.1 Договору відступлення).

Протягом місяця відповідач 6 000,00 грн. не сплатив.

Вимогу позивача від 29.10.2015 відповідач не задовольнив.

Відступлення права вимоги становить договірну передачу вимог первісного кредитора новому кредиторові. Якщо відступлення права вимоги має оплатний характер, до цього договору застосовуються положення цивільного законодавства, що регулюють купівлю-продаж. Отже, порушення зобов'язань стороною за договором відступлення права вимоги, у тому числі і щодо порядку передачі підтверджуючих вимогу документів та змісту самої вимоги, є підставою для застосування певних правових механізмів їх захисту та відновлення порушених прав. У зв'язку з цим, оцінюючи доводи відповідача щодо відступлення позивачем вимоги, за якою сплила позовна давність, та невиконання позивачем обов'язку щодо передачі документів за вимогою, суд виходить з чинності Договору відступлення, та відсутності доказів зміни, розірвання або визнання його недійсним.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 6 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У пункті 4.3 Договору відступлення сторони передбачили, що новий кредитор зобов'язаний сплатити управителю штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасного виконання зобов'язань, зазначених в п. 1.6.1. даного договору.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 600 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю на суму 6 600 грн. (6 000 грн. боргу + 600 грн. штрафу).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САУЛЕС ФАБРИКА УКРАЇНА» (вул. Олени Теліги, 39-А, м. Київ, 04086, код 36593172) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (вул. Євгена Сверстюка, 11, корпус Б, м. Київ, 02002, код 35199148) 6 600,00 грн., 1 600,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 23.03.2018.

Суддя С. А. Ковтун