УХВАЛА

16 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/294/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткача І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2017

(головуючий – Геза Т.Д., судді: Дучал Н.М., Склярук О.І.)

та ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2017

(суддя - Ніколаєва Л.В.)

за скаргою Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" на дії державного виконавця головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника

у справі №905/294/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа"

про стягнення 59 356 177,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2017 у справі №905/294/15.

У касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Клопотання обґрунтоване тим, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України. Оскільки законодавством передбачені стислі строки для подання касаційних скарг на судові рішення, заявник просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення за касаційною скаргою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, викладено у новій редакції Господарський процесуальний кодекс України.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Проте подана Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України, який діяв до набрання чинності новою редакцією кодексу.

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) було встановлено обов’язок скаржника додавати до скарги докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у місячному розмірі 1600 гривень.

Тобто, за подання Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України касаційної скарги на ухвалу суду у листопаді 2017 року сплаті підлягав судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Проте Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Водночас заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Разом з тим, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Лише вказівка на обставини (без надання доказів), пов’язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Доказів того, що майновий стан Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також доказів вчинення дій щодо сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн суду не надано.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства суд касаційної інстанції відхиляє клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв’язку з тим, що судовий збір скаржником сплачено не було, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно усунути недоліки касаційної скарги та сплатити судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Керуючись статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 235, 290, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтею 8 Закону України "Про судовий збір", Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2017 у справі №905/294/15 залишити без руху.

3. Встановити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ткач