ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018м. ДніпроСправа № 904/762/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОАЛЬЯНС"

до Фізичної особи-підприємця Паутова Геннадія Володимировича

про стягнення 51982,88грн. (договір фінансового лізингу №50АА-15 від 27.08.2015)

Представники:

від позивача Тулінов І.І. довіреність №13 від 09.01.2018 представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс", м.Дніпро (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Паутова Геннадія Володимировича, Дніпропетровська область, м.Вільногірськ (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути з відповідача 51982,88грн.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №50АА-15 від 27.08.2015.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018 справу №904/762/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 27.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; учасників процесу повідомлено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; засідання призначено на 22.03.2018.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 14.03.2018 з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 06.03.2018 та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 14.03.2018 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи викладене, господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду позовної заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2018, представник позивача позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.08.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (далі - позивач, лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем Паутовим Геннадієм Володимировичем (далі - відповідач, лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №50АА-15 (далі - договір).

Позивач у повному обсязі виконав умови договору шляхом передачі відповідачу у платне користування предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.09.2015.

Відповідач порушував строки оплати лізингових платежів.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору позивач донарахував 70% річних від суми прострочених платежів на загальну суму 51982,88грн.

Гарантійним листом №5 від 29.11.2017 відповідач визнав заборгованість на загальну суму 51982,88грн. та зобов'язався здійснити оплату в строк до 11.12.2017.

Оплату здійснено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Між сторонами укладено договір фінансового лізингу №50АА-15 від 27.08.2015.

Предметом договору визначено наступне.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу (далі - предмет лізингу або майно), а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов'язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведена у Додатку №1 "Специфікація" (далі - специфікація) (пункт 1.1 договору).

Строк користування (далі - строк лізингу) лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути меншим одного року (пункт 1.2 договору).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Пунктом 1 статті 806 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини 1 статті 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Крім того, відповідно до частини 7 статті 292 Господарського кодексу України правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до Господарського кодексу України та інших законів.

Частина 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 4.1 договору визначено, що предмет лізингу передається лізингодавцем та приймається в лізинг лізингоодержувачем впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії, зазначеної в пункті 3.3 договору, та лише після виконання лізингоодержувачем вимог щодо страхування майна.

Передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі Акту приймання-передачі майна за адресою: 49041, м.Дніпропетровськ, вул.Запорізьке Шосе, будинок 62а. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання Акту приймання-передачі майна (пункт 4.2 договору).

За Актом приймання-передачі від 01.09.2015 позивач передав, а відповідач отримав жниварку для збирання соняшника Moresil Claas Lexion.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Пунктом 3.4 договору визначено, що розмір, склад, термін сплати лізингових платежів встановлюється в графіку.

Графік внесення лізингових платежів вказано в додатку №2 договору.

Пунктом 8.1 договору визначено, що у випадку порушення лізингоодержувачем строку оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлено в Графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти відсотків річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив розрахунок сімдесяти відсотків річних, які нараховано за прострочення оплати лізингових платежів у грудні 2016 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року та серпні 2017 року та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, матеріали справи містять гарантійний лист відповідача №5 від 29.11.2017 в кому останній визнав заборгованість перед позивачем у розмірі 51982,88грн. та зобов'язався її оплатити до 11.12.2017.

Доказів оплати лізингових платежів вчасно відповідач не надав.

Доказів сплати спірної заборгованості в сумі 51982,88грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення предмету лізингу позивачу відповідачем не надав.

Господарський суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ПАУТОВА ГЕННАДІЯ ВОЛОДИМИРОВИЧА (51700, АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОАЛЬЯНС" (49041, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ЗАПОРІЗЬКЕ ШОСЕ, будинок 62А; ідентифікаційний код 37303065) 51982,88грн. (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот вісімдесят дві грн. 88 коп.) основної заборгованості; 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 23.03.2018

Суддя І.В. Петренко