УХВАЛА

23 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2489/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Концерн Стирол"

відповідач - державне підприємство "Центр державного земельного кадастру",

розглянувши матеріали заяви державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України

від 10.10.2017

у складі колегії суддів: Дроботової Т.Б.- головуючого, Алєєвої І.В., Рогач Л.І.

у справі № 910/2489/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол"

до державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"

про визнання розірваним договору та стягнення 18 498,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі

№ 910/2489/16 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" було задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі № 910/2489/16 скасовано, а рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 залишено в силі.

14.12.2017 державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі № 910/2489/16 з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

На обґрунтування зазначених підстав для перегляду судового рішення заявником додано до заяви копії постанов Вищого господарського суду від 19.04.2012 у справі № 5015/3767/11, від 01.06.2010 у справі № 42/254-09, від 02.11.2016 у справі

№ 923/1772/15, від 09.06.2016 у справі № 904/9212/15, від 04.03.2010 у справі

№ 6/403, від 16.02.2011 у справі № 5/107.

26.01.2018 зазначену заяву передано за належністю до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ).

За приписами пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2447-VІІІ, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.01.2018 для розгляду справи № 910/2489/16 за заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі № 910/2489/16 визначено склад колегії суддів: Білоуса В.В. (головуючий), Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2018 заяву державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 15.02.2018.

У зазначений строк державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 30.01.2018.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В постанові Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі № 910/2489/16, про перегляд якої подано заяву, скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 та залишаючи без змін рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 виходив з того, що судом першої інстанції було встановлено всі необхідні умови для застосування статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо настання істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору про надання послуг з ведення Державного реєстру землі від 18.10.2010 № 05.06.003175, зокрема, обставини стосовно того, що з моменту набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" відповідача було позбавлено відповідних повноважень, про що не міг бути обізнаний позивач станом на момент підписання спірного договору у 2010 році, а виконання відповідачем договору про надання послуг з ведення Державного реєстру землі від 18.10.2010 № 05.06.003175 стало неможливим.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення 18 498,00 грн з відповідача, враховуючи встановлені судом обставини стосовно наявності підстав для розірвання спірного договору на підставі статті 652 ЦК України, а також обставини стосовно здійснення позивачем оплати послуг на виконання умов договору про надання послуг з ведення Державного реєстру землі від 18.10.2010 № 05.06.003175 у розмірі 70 824,00 грн та часткове його виконання відповідачем на суму 52 326,00 грн, у зв'язку з чим сума за ненадані відповідачем послуги становить 18 498,00 грн, що не заперечується і самим відповідачем, і підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 20.04.2013, відповідно до якого відповідачем визнано факт невиконанням зобов'язань за договором на вказану суму.

Щодо постанов Вищого господарського суду України, наданих для порівняння, слід вказати наступне.

У справі № 42/254-09, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання кредитних договорів, суд касаційної інстанції виходив із того, сама по собі істотна зміна обставин, в розумінні статті 652 ЦК України, не є підставою для розірвання договору, враховуючи відсутність усієї сукупності умов, необхідних для розірвання укладених сторонами договорів, відповідно до вимог частини 2 статті 652 ЦК України, та враховуючи недоведеність позовних вимог (постанова від 01.06.2010).

Також, у справі 923/1772/15, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки позивачем не доведено наявності одночасно усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, необхідних для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, а одне лише монопольне становище на ринку реалізації солі, не може вважатися істотною зміною обставин, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору на виготовлення та постачання продукції, оскільки в даному випадку не було доведено обставин для розірвання договору ні на підставі статті 651 ЦК України, ні в порядку статті 652 ЦК України, а також у зв'язку з неправильним застосуванням позивачем одночасно двох взаємовиключних правових підстав для розірвання договору в поданому позові (постанова від 02.11.2016).

У справі № 904/9212/15, де предметом спору було стягнення попередньої оплати за договором доручення, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача передплати у зв'язку з простроченням виконання робіт, зазначивши, що зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 Господарського кодексу України). Оскільки закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору, то саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку. (постанова від 09.06.2016).

У справі № 5015/3767/11, де предметом спору було розірвання договору надання послуг, суд касаційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку, що місцевий господарський суд не мав підстав для застосування частини 2 статті 652 ЦК України при розірванні спірного договору, оскільки позивачем не доведено наявність чотирьох умов, визначених статтею 652 ЦК України. Разом з тим, відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншими законами або за домовленістю сторін.

Отже, зазначені постанови Вищого господарського суду України не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, оскільки відрізняються за змістом позовних вимог, фактичними обставинами справи та матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин.

Заявник також посилається на неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке прийнято з порушенням підсудності справ.

Так, у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2011 у справі

№ 5/107, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та припиняючи провадження у справі за позовом про визнання розірваним договору дольової участі у будівництві житла та додаткової угоди до договору, суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідна вимога не може бути самостійним предметом розгляду у господарському суді, відтак провадження у справі про визнання договору розірваним підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, у постанові Вищого господарського суду України від 04.03.2010 у справі

№ 6/403, де предметом спору було визнання договору про надання послуг розірваним з 15.10.2008, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про визнання договору розірваним з конкретної дати за своєю суттю є вимогою встановити юридичний факт, який може встановлюватись судом лише під час вирішення спору про право, а тому вимоги позивача не можуть виступати самостійним предметом спору і відповідно способом захисту, відтак, спір у даній справі непідвідомчий господарським судам.

Зазначені судові рішення судів касаційних інстанцій не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм процесуального права в подібних правовідносинах - при оскарженні судового рішення, яке прийнято з порушенням правил підсудності, оскільки зміст вказаних постанов суду касаційної інстанції вказує про наявність різних фактичних обставин, відмінного предмету спору та матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного доводи заяви державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про неоднакове застосування касаційним судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись підпунктами 1, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, пунктом 6 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VII, статтями 11116, 11117, 11121 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у допуску справи № 910/2489/16 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко