КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. Справа№ 925/281/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

представники сторін:

від позивача: Беседін В.І.,

Липська Н.В.,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: ОСОБА_4,

розглядає апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 (повний текст ухвали складений 05.02.2018)

у справі №925/281/14 (суддя Н.М. Спаських)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України"

до публічного акціонерного товариства "Золекс"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем"

про звернення стягнення на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем" подало до Господарського суду Черкаської області клопотання про зупинення провадження у справі до часу завершення розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" про визнання недійсними п. 2 додаткових договорів до кредитних договорів між цими особами від 04.06.2007 №6407К9/2429, від 16.02.2007 №6407К2/2416, від 25.04.2008 №6408К8/2463.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.11.2017 року, залишену постановою Київського апеляційного господарського суду, судом зупинено провадження у справі до часу набрання законної сили рішенням у справі № 910/19035/17 господарського суду м. Києва за позовом ТОВ "Атем" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання пункту договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.01.2018 року поновлено провадження у справі.

Третьою особою подано клопотання про зупинення провадження у справі до часу завершення розгляду справи № 910/25520/13 господарського суду м. Києва в частині розгляду позовної заяви ТОВ "Атем" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсними п. 2 додаткових договорів до кредитних договорів між цими особами від 04.06.2007 № 6407К9/2429, від 16.02.2007 № 6407К2/2416, від 25.04.2008 № 6408К8/2463.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року у справі №925/281/14 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" задоволено частково.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золекс" про звернення стягнення на нерухоме майно - зупинено до часу набрання законної сили рішеннями у справі № 910/25520/13 господарського суду міста Києва за результатами розгляду позовних заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним п. 2 Додаткового договору № 3 від 19.02.2010 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 6407К9/2429 від 04.06.2007 (ухвала від 09.01.2018) та визнання недійсним пункту 2 додаткового договору № 5 від 19.02.2010 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 6407К2/2416 від 16.02.2007 (ухвала від 09.01.2018).

В частині зупинення провадження до вирішення господарським судом міста Києва питання щодо оскарження п. 2 додаткового договору до кредитного договору № 6408К8/2463 в межах справи про банкрутство № 910/25520/13 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк України" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року в частинні зупинення провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інтонації було неправомірно застосовано та порушено норми ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, відтак, на думку апелянта посилання місцевого господарського суду на об`єктивну неможливість розгляду даної справи є неприпустимим, незаконним та необґрунтованим, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що безпосередньо підтверджує відсутність підстав для зупинення провадження у справі №925/281/14.

Також, на думку скаржника, судом не враховано норми статей 2, 8, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також обставини, встановлені факти у справі №910/25520/13 про банкрутство. Скаржник вважає, що зупинення провадження у справі порушує права та законні інтереси АТ «Укрексімбанк», як державного банку.

Скаржник, вимагаючи скасувати оскаржену ухвалу суду про зупинення провадження у справі, наголошує, що підписавши кредитний договір, у тому числі всі зміни і доповнення до нього, погодився з усіма його умовами та зобов'язався вчасно повернути одержаний кредит, сплатити нараховані проценти, комісії та виконати інші зобов'язання, передбачені кредитним договором.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" та призначено її розгляд на 19.03.2018 року.

В судовому засіданні 19.03.2018 року представник позивача надав усні пояснення, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник третьої особи надав усні пояснення, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засіданні повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 1, ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2, ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Позовні вимоги в даній справі обґрунтовані неналежним виконанням третьою особою (позичальником) своїх зобов'язань за кредитними договорами щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, плати за управління кредитом та пені, нарахованої на суму прострочених платежів. Вимоги за кредитними договорами були забезпечені іпотекою згідно Іпотечного договору №151108Z19 від 14.03.2008, укладеного між Банком та відповідачем.

У зв'язку із невиконанням ТОВ "АТЕМ" своїх зобов'язань за кредитними договорами, Банк звернувся до відповідача із вимогою про дострокове погашення заборгованості, яка відповідачем виконана не була, що, відповідно, стало підставою для звернення до суду із даним позовом про звернення у рахунок погашення заборгованості третьої особи за кредитними договорами стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору №151108Z19 від 14.03.2008 року.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, третя особа посилається на те, що ухвалами господарського суду міста Києва від 09.01.2018 року в межах справи №910/25520/13 про банкрутство ТОВ «Атем» прийняті та призначені до розгляду позовні заяви ТОВ «Атем» про визнання недійсними п. 2 Додаткового договору від 19.02.2010 року №3 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 04.06.2007 року №6407К9/2429 та п. 2 Додаткового договору від 19.02.2010 року №5 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 16.02.2007 року №6407К2/2416 (в ЄДРС: 71537778 - кредитний договір від 04.06.2007 року №6407К9/2429; 71537801 - кредитний договір від 16.02.2007 року №6407К2/2416).

На думку третьої особи, під час розгляду позовів в межах справи про банкрутство будуть встановлені факти, які мають суттєве значення для справи №925/281/14, оскільки положеннями пунктів додаткових угод позивач, без наявної на те підстави, намагається довести наявність та безспірність заборгованості ТОВ «Атем» по сплаті процентів за користування кредитом, в той час, як ТОВ «Атем» не погоджується з заявленою сумою боргу.

Зупиняючи провадження у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що висновок суду в межах справи про банкрутство ТОВ "Атем" про дійсність чи недійсність правочинів в частині пунктів 2 додаткових договорів до Кредитних договорів № 6407К9/2429 та № 6407К2/2416 матиме істотне значення для даної справи, оскільки підтвердить або спростує існування та обґрунтованість правової підстави для позовних вимог у справі № 925/281/14 в частині стягнення процентів та вплине на доведеність суми стягнення заборгованості по кредитним зобов'язанням ТОВ "Атем".

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

У відповідності до п.5) ч. 1 ст. 227 ГПК України, господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Неможливість розгляду справи пов'язується із додатковими доказами, які суд отримає за результатами розгляду іншої справи, що мають істотне значення в даній справі, але не можуть бути отримані судом через обмеженість предметом доказування по даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі №925/281/14 є звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №151108Z19 від 14.03.2008, укладеним між Банком (іпотекодержателем) та відповідачем (іпотекодавцем) з метою забезпечення вимог Банку, що випливають із кредитних договорів №6407К2/2416 від 16.02.2007, №6407К9/2429 від 04.06.2007, №151107К77 від 10.12.2007, №151107К78 від 10.12.2007, №6408К8/2463 від 25.04.2008, укладених між Банком та третьою особою в рамках Генеральної угоди №6407N1/2416 від 16.02.2007. Предметом доказування у справі №925/281/14 є наявність підстав у позивача для звернення стягнення на нерухоме майно ТОВ "Золекс" і обґрунтованість нарахованого третій особі боргу за всіма кредитними зобов'язаннями.

Предметом доказування при оскарженні пунктів 2 додаткових угод до кредитних договорів від 04.06.2007 року №6407К9/2429 та від 16.02.2007 року №6407К2/2416 у межах справи №910/25520/13 про банкрутство ТОВ «Атем», є процедура укладення спірних правочинів, доведеність наявності помилки при укладенні додаткових угод до вказаних кредитних договорів та обґрунтованість суми боргу ТОВ «Атем» за процентами, які внесені до п. 2 додаткових угод.

Разом з тим, ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі не містить обґрунтування того, яким чином встановлені обставини у справі № 910/25520/13 можуть вплинути на результати розгляду даної справи, виходячи з предмету та підстав заявлених позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що лише саме по собі зазначення про пов'язаність справи зі справою, що розглядається іншим судом, не може бути підставою для застосування п.5) ч. 1 ст. 227 ГПК України. Оскільки із змісту наведеного припису вбачається, що визначальним для зупинення провадження є саме об'єктивна неможливість розгляду даної справи, а колегією суддів не встановлено обставин, з якими закон пов'язує можливість зупинення провадження у справі.

При цьому слід враховувати, що пов'язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, місцевий господарський суд не зазначив, яких доказів не достатньо у даній справі для встановлення фактів. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості ТОВ «Атем» , наданий АТ «Крексімбанк», який здійснено згідно з нормами чинного законодавства України, зокрема, виходячи з даних бухгалтерського обліку та на підставі первинних документів, в тому числі на підставі виписок по рахункам ТОВ «Атем» за кредитними договорами, в яких відображено відповідні операції, в тому числі щодо нарахування процентів, саме з моменту укладення кредитних договорів та видачі кредитних коштів. (т. 13, а.с. 207-250).

Отже, в оскаржуваній ухвалі не наведено переконливих доводів, які давали б підстави дійти висновку щодо відсутності можливості при наявності іншого спору самостійно встановити всі обставини, які необхідно з'ясувати для правильного вирішення даного спору.

Місцевий господарський суд не зазначив, які обставини, що входять до предмету доказування у пов'язаній справі № 910/25520/13, не можуть бути встановлені ним у межах розгляду цієї справи на підставі оцінки доказів, наданих сторонами.

Колегія суддів також звертає увагу, що господарський суд має право та зобов'язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факт, на яких ґрунтуються позовні вимоги, незалежно від розгляду позовів в провадженні інших судів.

Колегія суддів також звертає увагу, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відтак, зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Колегія суддів також нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

Відповідно до п. 6, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4, ч. 1, ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що зупинення провадження у справі № 925/281/14 до вирішення по суті Господарським судом міста Києва справи № 910/25520/13 та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі, є безпідставним та необґрунтованим з вищезазначених підстав.

Відповідно до п. 3, ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року про зупинення провадження підлягають задоволенню, ухвала господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року у справі №925/281/14 скасуванню, а справа №925/281/14 направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року №925/281/14 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2018 року №925/281/14 скасувати.

3. Повернути до господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/281/14 для подальшого розгляду справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.03.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська