ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" лютого 2018 р.

м. Одеса

Справа № 916/240/18

Суддя Господарського суду Одеської області Погребна К.Ф. розглянувши заяву RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD ("Рисоіл Транспорт енд Лоджистикс ЛТД") про забезпечення позову №9 за від 08.02.2018р. (вх. ГСОО №4-13/18 від 09.02.2018 року)

Представники не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Компанія "RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD" звернулася до господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вантаж "соєві боби навалом нового врожаю" (Soybeans in bulk of new crop), яке знаходиться на борту судна ZЕKO Y IMO 8027573 та накладення арешту на судно т/х ZЕKO Y IMO 8027573, яке на даний час знаходиться в акваторії порту Чорноморськ, України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2018 року заяву про забезпечення позову вх.№4-13/18 розподілено до розгляду судді Погребної К.Ф.

При цьому в обґрунтування заяви Компанія "RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD" посилається на наступне.

Компанія «RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD» ("Рисоіл Транспорт енд Лоджистикс ЛТД"), Продавець, та «FENIX COMMODITIES РС», Покупець, уклали Контракт на поставку №SSB20171205 / 497TR-17 від 06.12.2017 р. вантажу: «соєві боби навалом нового врожаю» («soybeans in bulk of new crop»). Продавець на виконання умов Контракту (пункт 13, 14), виконав свої контракті зобов'язання в повному обсязі: поставив товар на термінал, завантажив на судне ZEKO Y, номіноване Покупцем, яке за наявної інформацією знаходиться в порту Чорноморськ (https://www.marinetraffic.eom/ru/ais/details/ships/shipid:754323/imo:8027573/mmsi:677092400/vessel:Z EKO%20Y), оформив усі необхідні документи.

Після навантаження Продавцем на судно ZEKO Y, номіноване Покупцем, вантажу (соєві боби навалом нового врожаю) у кількості 7550 (сім тисяч п’ятсот п’ятдесят)т, 15.01.2018 р. Продавець виставив відповідний інвойс 006 від 15.01.2018 р. для здійснення оплати Покупцем.

Відповідно до п.13 Контракту, Покупець зобов’язаний здійснити оплату інвойсу протягом 2 банківських днів (тобто, до 17.01.2018р.). Однак, станом на 08.02.2018 р., не здійснив жодної оплати, чим порушив свої контракті зобов’язання. На даний час сума боргу Покупця за контрактом складає 2 429 444,16 (два мільйони чотириста двадцять дев’ять тисяч чотириста сорок чотири євро та 16 євроцентів) євро. Усі переговори, телефонні обговорення, листування електронною поштою з представниками Покупця, виставлені претензії жодного результату стосовно виконання зобов’язань Покупця не принесли.

Таким чином, незважаючи на поставлений Продавцем товар на борт судна ZEKO Y, до моменту сплати Покупцем вартості товару, власником товару є «RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD» (пункт 15 Контракту).

Враховуючи, що товар фактично знаходиться на борту судна, Продавець не має можливості притримати його, а судно може безперешкодно залишити акваторію порту Чорноморськ у будь-який час, що призведе до невиконання умов контракту з боку Покупця та позбавить «RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD» можливості вільно розпоряджатися товаром, і як наслідок це спричинить збитки у вигляді несплати вартості товару на суму 2 429 444,16 євро.

Розглянувши відповідно заяву суд доходить висновку про відмову в її задоволені з огляду на наступне.

Заявник також посилається на положення ст.42 Кодексу торговельного мореплавства України, відповідно до п.19 ч.1 якої судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв'язку з будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером.

Відповідно до ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 р., ратифікованої згідно Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. "морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів:

a) збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб;

b) загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов'язані з його експлуатацією;

c) рятування судна або вантажу;

d) договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше;

e) договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше;

f) втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном;

g) загальної аварії;

h) морської позики;

i) буксирування;

j) лоцманства;

k) поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються;

l) будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів;

m) заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу;

n) витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника;

o) спорів, що стосуються права власності на морське судно;

p) спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації;

q) іпотеки або морської застави будь-якого судна.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 20.04.2007р. №01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" вказано, що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо). У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43 3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43 1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

В силу положень ч. 1-2 ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Положеннями ч. 1 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України врегульовано, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, зокрема, вимога у зв'язку з будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером (п. 19).

Оскільки заявник у поданій до господарського суду заяві про заходи забезпечення позову як на правову підставу арешту судна посилався на приписи ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України та п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р., господарський суд вважає за необхідне першочергово дослідити питання щодо можливості віднесення вимог RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD, які виникли в результаті порушення з боку «FENIX COMMODITIES РС» грошових зобов’язань за Контрактом на поставку №SSB20171205 / 497TR-17 від 06.12.2017 р., до морських вимог.

Із заяви вбачається, що заявником контрактні зобов'язання були виконанні у повному обсязі: поставлено товар на термінал, завантажено на судно " ZIKO Y" номінованого покупцем «FENIX COMMODITIES РС», та оформлено усі необхідні документи. Продавець виставив 15.01.2018 року інвойс для здійснення оплати - але доказів вручення чи направлення вказаного інвойсу покупцеві подані матеріали не містять.

Отже, приймаючи до уваги підстави звернення до суду з відповідною заявою, а саме наявність заборгованості за Контрактом на поставку №SSB20171205 / 497TR-17 від 06.12.2017 р., враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд вважає що зазначена вимога не є морською, що с свою чергу унеможливлю її задоволення шляхом накладання арешту на судно " ZЕKO Y".

Крім того, заявником в обґрунтування необхідності накладання арешту на вантаж який завантажено на судно " ZЕKO Y" не надано до суду жодних належних та допустимих доказів які б підтвердили факт можливого зникнення завантаженого на судно " ZIKO Y" вантажу..

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, що невжиття вказаних ним заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких він має намір звернутися до суду, у зв’язку з чим у задоволенні заяви RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD ("Рисоіл Транспорт енд Лоджистикс ЛТД") про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 136, ч. 6 ст. 140, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви RISOIL TRANSPORT & LOGISTICS LTD ("Рисоіл Транспорт енд Лоджистикс ЛТД") про забезпечення позову №9 за від 08.02.2018р. (вх. ГСОО №4-13/18 від 09.02.2018 року) - відмовити.

Ухвала набрала чинності 12.02.18 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області..

Суддя К.Ф. Погребна