ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 справа № 29/273

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача): суддів при секретарі судового засідання: Будко Н.В. Геза Т.Д., Дучал Н.М. Рудик Т.С.
за участю представників:
від позивача:Щебуняєв М.В. - за довіреністю;
від відповідачів: від ДВС:не з'явились; Тімковський П.О. - за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від25.01.2018р. (повний текст складено та підписано 30.01.2018р.)
у справі№ 29/273 (головуючий суддя: Курило Г.Є., судді: Матюхін В.І., Чорненька І.К.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ в особі філії «Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області», м. Донецьк
до відповідача-1 відповідача-2 відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсаж-Газ», м. Донецьк Товариства з обмеженою відповідальністю «РосУкрОйл», м. Донецьк Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель «Централь», м. Донецьк
про за участюстягнення 122 817 512,04 рос.рублів - заборгованість за кредитом, 38 498 963,34 рос.рублів - заборгованість за відсотками, 678 999,75 дол.США - заборгованість за кредитом, 218 073,53 дол.США - заборгованість за відсотками, звернення стягнення на майно шляхом проведення публічних торгів Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ в особі філії «Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області» звернулося до господарського суду Донецької області, в якій просило:

- визнати дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо повернення виконавчого документу - наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 у справі №29/273 про примусове виконання рішення суду про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованості стягувачу та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2017, винесену головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. у виконавчому провадженню №27132583 незаконними;

- зобов'язати ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 у справі №29/273 про примусове виконання рішення суду про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованості.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.12.2017 р. з власної ініціативи відновлено матеріали втраченої справи № 29/273 у зв'язку з наявністю всіх процесуальних документів в автоматизованій системі документообігу суду «Діловодство спеціалізованого суду».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.01.2018 р. скаргу позивача задоволено:

- визнано незаконними дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо повернення виконавчого документу - наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 у справі №29/273 про примусове виконання рішення суду про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованості стягувачу;

- визнано недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2017, винесену головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. у виконавчому провадженні №27132583;

- зобов'язано ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 у справі №29/273 про примусове виконання рішення суду про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованості.

Ухвала суду мотивована доведеністю та обґрунтованістю вимог скарги.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду від 25.01.2018 р., Департамент ДВС МЮУ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні скарги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, заявник посилається на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Орган ДВС вважає, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. № 254-VІІІ, здійснення перевірки майнового стану боржника за адресою його реєстрації (м. Донецьк) та заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника на вказаній території є неможливим, тому всі дії державного виконавця були проведені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.02.2018 р. у складі колегії суддів: головуючий - Будко Н.В., судді - Дучал Н.М., Сгара Е.В. апеляційну скаргу заявника залишено без руху та зобов'язано в наданий судом строк усунути недоліки, допущені при зверненні із згаданою апеляційною скаргою.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 235/2018 від 12.03.2018 р. через неможливість судді Сгара Е.В. вирішити питання про відкриття апеляційного провадження у зв'язку із перебуванням у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 29/273.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий - Будко Н.В., судді - Дучал Н.М., Геза Т.Д.

22.03.2018 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у вказаному відзиві на апеляційну скаргу.

Представник органу ДВС у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Відповідачі письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області від 16.02.2011 у справі №29/273, яке постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.03.2011 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2011 р. залишено без змін, задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Філії „Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області" про стягнення на його користь солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ", Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" 122817512,04 російських рублів - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 32868422,57грн.; 38498963,34 російських рублів - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 10303092,57грн.; 678999,75 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 5391258,02 грн.; 218073,53 доларів США - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 1731 503,82 грн.; звернуто стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю „РосУкрОйл".

На виконання рішення суду 30.03.2011 господарським судом Донецької області видані відповідні накази.

Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Філії „Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області" звернулось до органу ДВС з заявою про примусове виконання рішення та про забезпечення виконання рішення разом з наказом від 30.03.2011 по справі №29/273 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 122817512,04 російських рублів - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 32868422,57грн.; 38498963,34 російських рублів - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 10303092,57грн.; 678999,75 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 5391258,02 грн.; 218073,53 доларів США - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 1731503,82 грн.

27.05.2011 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного наказу щодо боржників: Товариства з обмеженою відповідальністю „Форсаж-Газ" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь", копію якої надіслано на адресу стягувача та боржників.

В матеріалах виконавчого провадження наявний витяг з ЄДР, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" перебуває в стані припинення у зв'язку з визнанням його банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури.

02.10.2013 (більше ніж через два роки після відкриття виконавчого провадження) державним виконавцем зроблено запити:

- до ВДАІ УМВС України в Донецькій області стосовно наявності зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності ТОВ „Форсаж-Газ";

- до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України про наявність зареєстрованих цінних паперів, належних на праві власності ТОВ „Форсаж-Газ";

- до Державної інспекції сільського господарства України, про наявність зареєстрованої сільськогосподарського (будівельної) іншої самохідної техніки, належної на праві власності ТОВ „Форсаж-Газ";

- до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих повітряних суден (інших літальних апаратів), належних на праві власності ТОВ „Форсаж-Газ";

- до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про наявність водного транспорту (яхт, катерів, суден, тощо), що зареєстровані за ТОВ „Форсаж-Газ".

Також, державний виконавець звернувся до керівника ТОВ „Форсаж-Газ" з вимогою від 02.10.2013 №13-0-35-2552/5-10 про негайне виконання рішення суду на виконання якого 30.03.2011 виданий наказ №29/273.

Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку України у листі від 25.10.2013 №09/03/22132 повідомлено, що станом на 30.06.2013 ТОВ „Форсаж-Газ", серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу), відсутнє.

Державною інспекцією сільського господарства України у листі від 18.10.2013 №05/5202 повідомлено, що згідно електронних баз даних ТОВ „Форсаж-Газ" не має на праві власності сільськогосподарську техніку.

Згідно відповіді Державної авіаційної служби України №20.29-11863 від 11.10.2013 у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за ТОВ „Форсаж-Газ" повітряних суден не зареєстровано.

Головним управлінням МВС України в Донецькій області у листі від 14.10.2013 №9/9437 повідомлено, що відповідно до інформації наявної бази даних станом на 11.10.2013, транспортних засобів за ТОВ „Форсаж-Газ" у центрах НППВАЗ Донецької області не зареєстровано.

Державна податкова служба України надала державному виконавцю інформацію від 28.02.2014, що поточні рахунки боржника, ТОВ „Форсаж-Газ" відкриті в ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "Укргазпромбанк", Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "ВТБ Банк".

03.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках в ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "Укргазпромбанк", Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "ВТБ Банк", а також на кошти рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику ТОВ „Форсаж-Газ".

Згідно відповідей ПАТ "ВТБ Банк", ПАТ "КБ "Південкомбанк" та ПАТ "Укргазпромбанк" у боржника відсутні кошти на рахунках для виконання постанови від 03.04.2014 про арешт коштів боржника.

19.08.2014 державна виконавча служба направила для виконання платіжні вимоги від 14.08.2014 на адресу ПАТ "Укргазпромбанк" та ПАТ "ВТБ Банк", які були повернуті без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Державна податкова служба України надала державному виконавцю інформацію від 07.11.2014, що поточні рахунки боржника - ТОВ „Форсаж-Газ" - відкриті в ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "Укргазпромбанк", Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", ПАТ "ВТБ Банк" та Філії Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк м. Донецьк.

31.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках в Філії Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк м. Донецьк, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику ТОВ „Форсаж-Газ".

31.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ „Форсаж-Газ" та заборону здійснювати його відчуження.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2014 та від 31.03.2015 за боржниками не зареєстроване нерухоме майно.

27.07.2015 ВПВР Департаменту ДВС МЮУ отримано лист арбітражного керуючого Седих Н.О., в якому зазначено, що господарським судом Донецької області у справі №42/181б Товариство з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до інформаційної довідки від 06.10.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відомості про наявність нерухомого майна у ТОВ „Форсаж-Газ".

06.10.2017 органом ДВС направлялись до банківських установ (ПАТ "ВТБ Банк", Філію - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк"), в яких відкриті рахунки у ТОВ „Форсаж-Газ", листи з вимогою надати інформацію щодо залишку грошових коштів на рахунках боржника та інформацію щодо арешту вказаних рахунків іншими відділами ДВС або відповідними органами, із зазначенням дат та підстав накладання арешту.

06.10.2017 державним виконавцем створено запит до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про надання вичерпної інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником - ТОВ „Форсаж-Газ".

Державною податковою службою України надано державному виконавцю відповідь від 09.10.2017 про поточні рахунки боржника ТОВ „Форсаж-Газ" в ПАТ "КБ "Південкомбанк", Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", Філії Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк м. Донецьк.

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центу в Донецькій області від 17.10.2017 №31/5-5816 відповідно до наявних баз даних станом на 18.10.2017 за ТОВ „Форсаж-Газ" транспортні засоби не зареєстровані.

Філією Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк повідомлено орган ДВС про залишок коштів на арештованому рахунку в розмірі 35,00 грн.

Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомлено, що згідно даних з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми не зареєстровані за ТОВ „Форсаж-Газ".

ПАТ "ВТБ Банк" у листі від 18.10.2017 №8407/1-2 БТ повідомило орган ДВС про закриття рахунку, який належав ТОВ „Форсаж-Газ".

28.11.2017 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

У вказаній постанові зазначено, що згідно інформації наданої Державною фіскальною службою України боржник має відкриті рахунки в банківських установах на які державним виконавцем накладено арешт, згідно інформації наданої банківськими установами, постанова про арешт коштів боржника перебуває на виконанні, кошти на рахунку боржника відсутні для задоволення вимог стягувача; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо боржника інформація відсутня, на запити державного виконавця, органи уповноважені на реєстрацію майна повідомили, що за боржником зареєстроване майно не значиться; у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей та відповідно Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей", Постанови ВРУ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської тимчасово окупованими територіями" від 17 березня 2015 року №254-VІІІ, здійснення перевірки майнового стану боржника за адресою його реєстрації (м. Донецьк) та здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника на даний час є неможливим; постановою господарського суду Донецької області від 21.06.2011 боржник ТОВ „Готель „Централь" визнаний банкрутом.

Не погоджуючись з винесеною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідною скаргою.

В матеріалах справи відсутні докази виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.02.2011 у справі №29/273.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Наразі, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Судова колегія зауважує, що 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частин 6,7 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 27132583 виконавчі дії проводились Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в період з 27.05.2011 по 28.11.2017, отже у період дії як Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 так і Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" у чинній редакції, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Аналогічна норма закріплена в п. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом

У відповідності до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом;

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Наразі, матеріали справи свідчать про те, що органом державної виконавчої служби не вживалось всіх необхідних та можливих заходів для належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, а саме - не надано доказів перевірки майнового стану боржника та отримання інформації про наявні у боржника рахунки в порядку та строки, передбачені законодавством, направлення запитів до відповідних органів щодо наявності зареєстрованих майнових прав інтелектуальної власності, об'єктів інтелектуальної, творчої діяльності.

В порушення вимог чинного законодавства, зокрема ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 та ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, державний виконавець у виконавчому провадженні №27132583, не здійснював перевірку майнового стану боржника в обумовлені законодавством строки (доказів зворотного суду надано не було).

У відповідності до п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Вбачається, що державний виконавець, посилаючись на реєстрацію підприємства боржника у м. Донецьку, дійшов висновку про можливість повернення виконавчого документу стягувачу на підставі до п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" без надання відповідних актів до матеріалів справи, які б свідчили про здійснення всіх необхідних дій, спрямованих на реальне виявлення у боржника майна або грошових коштів.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на Закон України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей", Постанову Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської тимчасово окупованими територіями" від 17 березня 2015 року №254-VІІІ, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки даними нормативними актами не передбачено, що знаходження боржника на території проведення АТО виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, орган ДВС не мав законних підстав для завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки жодний нормативно-правовий акт України не передбачає і не передбачав, що знаходження боржника на території проведення антитерористичної операції є обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Вищого господарського суду України від 29.11.2017 р. у справі № 40/259.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі "Горнсбі проти Греції" суд наголосив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципів верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або не спроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Аналогічні за змістом висновки містяться в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме: у справі "Шмалько проти України" (від 20.07.2004р.) "Півень проти України (від 20.06.2004р.) "Чіжов проти України ( від 17.05.2005р.)

Відповідно до абз. 1 п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця, щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про незаконність дій ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо повернення наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 р. № 29/273 та про недійсність оскаржуваної постанови державного виконавця.

Відповідно до абз. 2 п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Враховуючи наведені положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судова колегія не вбачає порушень законодавства при зобов'язанні ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 30.03.2011 р. № 29/273, оскільки така процесуальна дія має на меті реальне відновлення прав стягувача, враховуючи відсутність доказів повного виконання рішення суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284, 326, 327, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.01.2018 р. у справі № 29/273 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 25.01.2018 р. у справі № 29/273 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду з дня складення її повного тексту.

У судовому засіданні 28.03.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 28.03.2018 р.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

Н.М. Дучал