РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/21536/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 100 725,04 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Біла А.П. за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 100 725,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21536/17. Розгляд справи призначено на 30.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017, чинної з 15.12.2017., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 30.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи №910/21536/17 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 01.03.2018.

У відзиві на позовну заяву, поданому 29.01.2018 Відповідач визнав сам факт та обставини ДТП, а також факт настання страхового випадку за договором обов'язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1644850, укладеного відповідачем із ОСОБА_2, проте, проти позову заперечив, з тих підстав, що Позивачем не додано належних доказів в обґрунтування позовних вимог в позові, а саме позивачем додано копію договору страхування КАСКО на одному аркуші, який не підписаний страхувальником, відтак договір, на який посилається позивач, як на підставу виникнення права суброгації, є неукладеним, тобто таким, що не породжує жодних прав та обов'язків. Відповідно, здійснена ним виплата не є страховим відшкодуванням, факт виплати не тягне за собою виникнення у позивача права суброгації.

Позивач подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву, згідно яких зазначив, що договір страхування, укладений між позивачем та його страхувальником є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним. Факт виплати страхового відшкодування за Договором №023344/4100/0000005 підтверджується платіжним дорученням №023056. Вина у скоєнні ДТП ОСОБА_3 підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Київ №761/8161/17. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застраховано відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АК/1644850 у Відповідача, що підтверджується витягом з бази МТСБУ та не заперечується Відповідачем.

Жоден з вище перелічених доказів Відповідачем не постановлено під сумнів та не спростовано. Всі наведені доводи та аргументи відповідача не мають під собою правового та законного підґрунтя та є не обґрунтованими по відношенню до суті спору.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 о 20 год. 30 хв. по проспекту Перемоги, 84 у м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобілем "Nissan", д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_4, власником якого є ТОВ ТПП «Універсал» та автомобіля "Opel Astra" д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Opel Astra" д.р.н. НОМЕР_2, рухаючись про проспекту Перемоги біля будинку №84 у м. Києві, при виявленні перешкоди для руху, яку він об'єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Nissan", д.р.н. НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобів, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №614464 від 22.02.2017 та постановою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/816/17, провадження №3/761/2444/2017), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Nissan", д.р.н. НОМЕР_1 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування «КАСКО CORPORATE» від 10.10.2016 №023344/4100/0000005.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування «КАСКО CORPORATE» від 10.10.2016 №023344/4100/0000005, страхового акту №00217583 від 31.05.2017, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 137130,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №023056 від 06.06.2017.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Opel Astra" д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/816/17, провадження №3/761/2444/2017).

На час скоєння вищевказаної ДТП (22.02.2017) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб, які на законних підставах експлуатують автомобіль "Opel Astra" д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АК/1644850 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000 грн., франшиза - 1 000, 00 грн., строк дії полісу з 28.09.2016 до 27.09.2017.

Отже, відповідач є особою на яку полісом № АК/1644850 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Opel Astra" д.р.н. НОМЕР_2, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до рахунку №04522 від 29.05.2017 складає 2 870,28 грн., та відповідно до рахунку №01734 від 06.03.2017 складає 300 019,03 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля "Nissan", д.р.н. НОМЕР_1 позивачем надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку №05-13/03 від 13.03.2017, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту у результаті його пошкодження при ДТП складає 294 895,68 грн., при коефіцієнті фізичного зносу 0,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 13.06.2017 звернувся до Відповідача з регресною вимогою вих. 4199, яку Відповідач отримав 19.06.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення. Однак до цього часу Відповідач добровільно не відшкодував шкоду.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що Позивачем не додано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, оскільки позивач надав суду копію договору страхування КАСКО на одному аркуші, який не підписаний страхувальником, відтак договір, на який посилається позивач, як на підставу виникнення права суброгації є неукладеним, тобто таким, що не породжує жодних прав та обов'язків.

Вищевказані заперечення судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Поняття «договір страхування» закріплено в ЦК (ст. 979), Господарському кодексі України (ст. 354) та в Законі № 85/96-ВР. Так, згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

05.02.2018 подаючи заперечення на відзив відповідача, позивач долучив до суду повний текст договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №023344/4100/0000005 від 10.10.2016, укладений між ПАТ «СК «Уніка» та ТОВ «ТПП «Універсал». Вказаний договір підписаний страхувальником та страховиком та скріплений печатками господарюючих суб'єктів позивача та відповідача.

Відтак, посилання відповідача на те, що договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №023344/4100/0000005 від 10.10.2016 є не підписаним визнається судом безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Як було зазначено раніше відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата) безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, набув права вимоги від останнього до страхової компанії, яка застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АК/1644850 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах суми, що перейшла до позивача (137 130,00 грн.) та в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000 грн.) за мінусом франшизи в розмірі 1 000,00 грн. за полісом № АК/1644850, тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 99 000,00 грн., у зв'язку з чим заявлена до стягнення вимога про стягнення страхового відшкодування в сумі 99 000,00 грн. підлягає задоволенню судом на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

При цьому судом взято до уваги, що регресну заяву на виплату страхового відшкодування Відповідач отримав 19.06.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом є 19.09.2017.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України №1961 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 537,04 грн. та 1 188,00 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 233, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, ідентифікаційний код 20033533) 99 000 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 1 188 (одна тисяча сто вісімдесят вісім) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 537 (п'ятсот тридцять сім) грн. 04 коп. 3% річних, а також 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.03.2018

Суддя І.І. Борисенко