РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2018Справа № 910/22843/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"

про стягнення 19 568,92 грн.

Представники учасників процесу:

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В. (довіреність № ББУ/ЦОФД3/СЛ/18 від 08.02.18

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (відповідач) про стягнення 19 568,92 грн. вартості нестачі вугілля.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок незабезпечення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" збереження вантажу під час перевезення, утворилась недостача, про що складено комерційний акт № 450003/264 від 25.07.2017. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 19 568,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/22843/17 та призначено підготовче засідання у справі на 25.01.2018.

23.01.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що залізниця прийняла вантаж масою та у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані, а тому остання звільняється від відповідальності.

В судове засідання 25.01.2018 з'явився представник позивача та надав суду для долучення до матеріалів справи довідки про відсутність аналогічного спору. Представник відповідача не з'явився.

Судом в судовому засіданні 25.01.2018 до протоколу судового засідання було внесено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.02.2018 та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання 20.02.2018.

15.02.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

19.02.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі.

В судове засідання 20.02.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача не з'явився, про час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 9.

В судовому засіданні 20.02.2018 розглянувши подане відповідачем через канцелярію суду клопотання про направлення справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області, заслухавши заперечення представника позивача з даного приводу, суд вирішив відмовити в його задоволенні.

Також в судовому засіданні 20.02.2018 представник позивача зазначив, що ним вчинено всі дії в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Частиною 3 ст. 177 ГПК України визначено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті (п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (п.3 ч.2 ст. 185 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про направлення справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області, закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/22843/17 до судового розгляду по суті на 13.03.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 13.03.2018 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином та скористався правом на подачу відзиву.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 13.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» укладено договір поставки № 1-1-2016/006, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця кам'яне вугілля і вугільну продукцію, в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, що погоджені в специфікаціях. За умовами договору, вугілля відвантажується наступними вантажовідправниками, зокрема, ПАТ «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ».

31.12.2013 публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) і Товариством (виконавець) укладено договір № 13-15/75-У (далі - Договір), за умовами якого замовник зобов'язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов'язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених у Договорі (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.1.3 Договору, поставка вугільного концентрату здійснюється, зокрема, на залізничну станцію "Ладижин" Філії Залізниці відповідно до умов DDP, місце призначення ІНКОТЕРМС-2000.

26.07.2017 позивачем (вантажовідправником) на адресу ПАТ «ДТЕК Ладижинська ТЕЦ» (вантажоодержувача) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці було відправлено на станцію "Ладижин" Одеської залізниці вугілля кам'яне марки Г 0-100 по накладній № 51139251 у вагоні № 55167928 в кількості 68850 кг.

Відповідно до комерційного акту № 450003/264/137 від 25.07.2017, загальна маса вантажу у вагоні №55167928, яка значиться у перевізних документах (накладна №51139251), становить нетто 68850, тара 23700кг. При переважуванні виявилося: брутто 82250кг, нетто 58550кг, тара 23700кг, що менше ваги накладної на 10300кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки закриті, течі вантажу немає. Навантаження нижче бортів на 20-30 см, марковано з застосуванням катку. Мають поглиблення рухом поїзду над 1-4 люками довжиною 6,0 м, по ширині вагону, глибиною 0,4-0,5 м, над 6-7 люками довжиною 3,0 м, по ширині вагону, глибиною 0,4-0,5 м. В місцях поглиблення маркування відсутнє. При повторному переважуванні недостача підтвердилась. Вантаж, якого бракує, в вагоні вміститися зміг би. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Ладижин Одеської залізниці, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс 137.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу з урахуванням норми недостачі вантажу, становить 19 568,92 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Укладення договору між позивачем та залізницею підтверджується залізничною накладною № 51139251.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, відповідач в порушення умов договору перевезення від 23.07.2017, оформленого накладною № 51139251, не забезпечив збереження вантажу під час його перевезення, наслідком чого стало те, що вагон № 55167928 прибув з недостачею вантажу, про що був складений комерційний акт № 450003/264/137. При цьому будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Згідно з ст. 133 Статуту, передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством. Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладній № 51139251 за підписом генерального директора та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК Західенерго», право на пред'явлення позову передано позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна довідка, підписана генеральним директором та начальником відділу економіки та фінансів, про те, що вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ВП «Ладижинська ТЕС» ПАТ «Західенерго» (станція Ладижинська Одеської залізниці) по накладній № 51139251 у вагоні № 55167928, становить 1696,66 грн. без ПДВ, 2035,99 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах щодо мінерального палива.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні № 55167928 маса нетто при відправленні 68850 кг; норма недостачі 688,5 кг; недостача 10300 кг; вартість 1 тонни з ПДВ - 2035,99 грн.; сума недостачі з урахуванням природних втрат: 10300 кг (сума недостачі) - 688,5 кг (норма недостачі) = 9611,5 кг або 9,6115 т.; вартість нестачі вантажу становить 19568,92 грн. (9,6115 х 2035,99);

Таким чином, сума збитків (вартості недостачі вантажу) за розрахунком позивача становить 19568,92 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд встановив, що даний розрахунок арифметично вірний.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позову заяву, спростовуються обставинами, встановленими судом, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, залізницею не подано, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 00176472) суму збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 19 568,92 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 21.03.2018.

Суддя С.О. Турчин