ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13407/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз",

представник позивача - Некрасов Д.А.

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс",

представник відповідача - не з'явилися, повідомлені належним чином,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник третьої особи - Лисенко В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017

у складі колегії суддів: Сітайло Л.Г. (головуючий), Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017

у складі судді Отрош І.М.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 2 754 372,50 грн,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 11.07.2012 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз", замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Горизонт" (далі - ТОВ "ВНП "Горизонт", яке було перейменовано у ТОВ "Вакула Плюс", виконавець) було укладено Договір № про закупівлю послуг за державні кошти з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, (далі - Договір), що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ПАТ "Укртрансгаз", які знаходяться на території Луганської області. Загальна сума договору становить без ПДВ - 4 448 892,87 грн, крім того ПДВ - 889 778,58 грн, всього з ПДВ - 5 338 671,45 грн (п. 3.1 договору). Відповідно до пункту 4.2. Договору оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Відповідно до пункту 5.1. з урахуванням Додаткової угоди № 6 від 06.07.2016 строк надання послуг за цим договором - до 30.06.2017.

2. Відповідачем виконувались роботи за Договором № від 11.07.2012 на загальну суму 2717613,80 грн., за наслідками чого сторонами складено акти здачі-приймання послуг, а позивачем було здійснено перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у загальному розмірі 2724514,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Обґрунтування позову

3. 10.08.2017 ПАТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "НВП "Горизонт" про стягнення 2 724 514,80 грн безпідставно набутого майна та 29 857,70 грн процентів за користування чужими грошовими коштами. Позовні вимоги обґрунтовані, з посиланням на статтю 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тим, що відповідач порушив строки виконання зобов'язання з надання послуг за договором, строк виконання якого закінчився 30.06.2017, у зв'язку з чим позивач вважає, що перераховані ним грошові кошти на рахунок відповідача у розмірі 2 724 514,80 грн підлягають поверненню, оскільки правова підстава набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі відпала у зв'язку з припиненням дії договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. 30.10.2017 рішенням Господарського суду міста Києва в позові відмовлено.

5. Суд дійшов висновків про те, що оскільки грошові кошти в сумі 2 724 514,80 грн про стягнення яких заявлено позов, сплачені позивачем на виконання Договору, то вони набуті відповідачем за правової підстави та не можуть бути повернуті відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуте майно.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. 12.12.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

7. 28.12.2017 ПАТ «Укртрансгаз» подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

8. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано положення статей 526, 530, 536, 901, 1212-1213 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України. Скаржник стверджує, що внаслідок припинення дії Договору та зобов'язань за таким договором, які не були виконанні відповідачем, у нього відпала підстава отримання здійснених позивачем авансових платежів, які згідно з положеннями пункту 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України повинні бути повернуті позивачу як повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Скаржник також вважає, що у зв'язку із закінченням строку дії договору, відносини між сторонами трансформувались із зобов'язальних (договірних) правовідносин у відносини охоронні (позадоговірні, деліктні), які за своєю природою спрямовані на відновлення порушеного права, в тому числі, шляхом повернення майна, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (стаття 1212 Цивільного кодексу України).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

10.1.Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

10.2.Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

10.3.Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

11. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 309. Підстави для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін

1. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

12. Цивільний кодекс України

12.1.Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини.

12.2.Стаття 598. Підстави припинення зобов'язання

1. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

12.3.Стаття 599. Припинення зобов'язання виконанням

1. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

12.4.Стаття 837. Договір підряду

1. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

12.5.Стаття 1212. Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

13. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

14. Вирішуючи даний спір по суті, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що укладений між сторонами договір не був розірваний та не визнавався недійсним. Судами також встановлено, що на виконання умов договору відповідач виконав роботи на загальну суму 2 717 613,80 грн, а позивач в свою чергу перерахував відповідачу 2 724 514,80 грн. Крім того, встановивши, наявність різниці між сплаченою позивачем сумою та вартістю фактично виконаних робіт, суди дійшли вірних висновків, що зобов'язання між сторонами не припинилися. Посилання скаржника на те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу авансові платежі у зв'язку із закінченням строку дії договору та припинення зобов'язання за ним, обґрунтовано відхилені судами з огляду на те, що зважаючи на положення статей 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що залишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13).

15. Також необґрунтованим є посилання скаржника на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки зазначена норма встановлює обов'язок набувача повернути майно, яке він отримав або за відсутності достатньої правової підстави, або у випадку коли така підстава відпала. У даній справі, судами встановлено, що авансові платежі були набуті відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору, який сторонами не розірваний та не визнаний недійсним. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів) (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13). Отже, оскільки зазначені кошти набуті за наявності достатньої правової підстави то положення статті 1212 Цивільного кодексу до даних правовідносин не застосовуються.

16. Суди дійшли вірних висновків про те, що оскільки кошти були отримані позивачем в якості оплати за послуги, які повинні бути виконанні за договором, то підставою для їх отримання є укладений між сторонами Договір, тобто вони отримані за правової підстави та не можуть бути витребувані як безпідставно отримане майно.

17. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У нинішній справі, з урахуванням тієї судової практики, що її навели суди першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

19. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/13407/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк