ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 справа № 908/2097/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, адвокат, за довіреністю, не зявились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуВиконавчого комітету Енергодарської міської ради, м.Енергодар Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від04.01.2018, прийняте у приміщенні господарського суду Запорізької області, зал суду №300 о 14:40, повний текст рішення складено 10.01.2018
у справі№ 908/2097/17 (суддя Ярешко О.В.)
за позовом доДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар Запорізької області Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, м.Енергодар Запорізької області
простягнення 16 234, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар Запорізької області (далі позивач) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області (далі відповідач) суми заборгованості (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 28-23/25808 від 27.11.2017 р.) за період: листопад грудень 2016р., січень лютий 2017р., травень червень 2017р., серпень 2017р. та жовтень 2017р. в розмірі 16 234,49 грн., яка виникла у звязку з відмовою відповідача відшкодувати виплачений середній заробіток працівникам ВП ЗАЕС (депутатів Енергодарської міської ради) у звязку з виконанням ними депутатських повноважень.

Позовні вимоги обґрунтовано ч. 3 ст. 49, ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 64 Закону України Про місцеве самоврядування, ст. 32 Закону України Про статус депутатів місцевих рад, ст. 526 Цивільного кодексу України та тим, що у зазначений ним період позивачем на підставі листів (факсограм) відповідача були звільнені від виконання виробничих обовязків працівники ВП ЗАЕС (депутати Енергодарської міської ради) у звязку з виконанням ними депутатських повноважень. Оплата середньої плати працівникам підприємства (депутатів Енергодарської міської ради) у звязку з виконанням ними депутатських повноважень здійснювалась на підставі наказів ВП ЗАЕС. Після здійснення оплати середньої заробітної плати вказаним працівникам, до виконкому направлялися листи разом із списком працівників підприємства, які виконували депутатські повноваження (з додаванням рахунку на відшкодування виплаченого середнього заробітку). За період із 2005 р. по жовтень 2016 р. включно відповідачем здійснювалося відшкодування таких витрат позивачу. З листопада 2016 р. відповідач припинив відшкодування. На претензію позивача про відшкодування виплаченого середнього заробітку за період із листопада 2016р. по лютий 2017р. відповідач відмовив.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.01.2018 р. по справі №908/2097/17 позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція суму заборгованості в розмірі 16 234,49 грн. та суму витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення господарського суду Запорізької області від 04.01.2018 р. у справі № 908/2097/17 скасувати повністю, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так, заявник апеляційної скарги стверджує, що у провадженні господарського суду Запорізької області на розгляді перебувала справа № 908/1376/17 за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» до виконавчого комітету Енергодарської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 14 376 грн. 63 коп. за період з листопада 2016 р. по лютий 2017р., травень - червень 2017 р. Предметом позовних вимог було стягнення бюджетних коштів у вигляді компенсації за виплачений позивачем середній заробіток своїм працівникам за час виконання ними депутатських повноважень. Ухвалою господарського суду Запорізької області по справі № 908/1376/17 від 18.09.2017 р. провадження у справі було припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а саме спір не підлягає вирішенню в господарських судах ( в редакції що діяла до 15.12.2017 р.) Зазначена ухвала не оскаржувалася та набула чинності, а тому суд першої інстанції повинен був припинити провадження по справі на підставі ч.2 ст.80 ГПК України ( в редакції до 15.12.2017 р.). Про зазначені обставини відповідач повідомив суд у відповідному клопотанні. Проте, суд прийняв від позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог та розглянув справу по суті.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.1018 р. відкрите апеляційне провадження по справі № 908/2097/17.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.03.2018 р. розгляд справи призначено на 20.03.2018 р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення по справі прийнято з врахуванням усіх обставин справи без порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладений у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники заявника апеляційної скарги в судове засідання не зявилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася обовязковою

Відповідно до приписів ст.270 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у главі І Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. ( ст.269 ГПК України)

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який зявився в судове засідання, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Енергодарська міська рада в період із 26.10.2016 р. по 09.10.2017 р. направляла позивачу факсограми з проханням звільнити від виконання службових обовязків працівників позивача, які є депутатами міської ради (із зазначенням їх прізвищ, імен та по-батькові) у конкретний зазначений час для участі в роботі сесії міської ради, у роботі постійних комісій міської ради.

Наказами позивача, копії яких знаходяться в матеріалах справи, на підставі факсограм Енергодарської міської ради працівники Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звільнялися від виконання службових обовязків для участі в роботі постійних комісій міської ради та засідань Енергодарської міської ради.

Депутатам Енергодарської міської ради, які є працівниками Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", виконавчим комітетом Енергодарської міської ради та Енергодарською міською радою видавалися відповідні довідки про виконання депутатських обовязків, участі в роботі постійних комісій рад (із зазначенням конкретного часу).

Позивачем були складені рахунки на відшкодування суми середнього заробітку, виплаченого робітникам Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за час виконання депутатських повноважень у листопаді 2016 р. на суму 3 426,02 грн., у грудні 2016 р. на суму 5 376,96 грн., у січні 2017 р. на суму 1 569,58 грн., у лютому 2017 р. на суму 2 894,25 грн., у травні - червні 2017р. на суму 1 109,82 грн., усього на загальну суму 14 376,63 грн.

Рахунки за листопад 2016 р., грудень 2016 р. та січень 2017 р., а також списки працівників Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", які здійснювали депутатські повноваження в зазначений період, були направлені позивачем міському голові Енергодарської міської ради.

Листами від 28.02.2017 р., від 06.03.2017 р. Виконавчий комітет Запорізької міської ради повернув без виконання рахунки позивача на відшкодування суми середнього заробітку, виплаченого робітникам Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", за час виконання депутатських повноважень у листопаді 2016 р., грудні 2016 р., січні 2017 р., посилаючись на лист Міністерства фінансів України від 05.08.2016 р. № 31-08040-02-10/22829, та просив у подальшому не надавати виконавчому комітету Енергодарської міської ради рахунки на відшкодування суми середнього заробітку, виплаченого робітникам Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", за час виконання депутатських повноважень.

У відповіді на претензію позивача про сплату суми відшкодування середнього заробітку, виплаченого працівникам Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за час виконання ними депутатських повноважень відповідач зазначив, що відшкодування середнього заробітку депутатам міської ради, які є працівниками Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", здійснюється за основним місцем роботи, тобто Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" та відхилив претензію.

Також 04.08.2017 р. та 09.10.2017 р. секретарем Енергодарської міської ради були складені факсограми про звільнення від виконання службових обовязків для участі в роботі сесії та в роботі постійних комісій міської ради депутатів міської ради працівників Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція".

Відповідними наказами позивача працівники депутати міської ради, були звільнені від виконання службових обовязків. Довідками Енергодарської міської ради було підтверджено участь депутатів - працівників Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" в роботі сесії та в роботі постійних комісій міської ради.

Позивачем були виписані рахунки на відшкодування суми середнього заробітку, виплаченого робітникам Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за час виконання депутатських повноважень у серпні 2017 р. на суму 1 093,94 грн., у жовтні 2017 р. на суму 763,92 грн., усього на загальну суму 1 857,86 грн. Вказані рахунки були направлені відповідачу разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Судом першої інстанції також встановлено, що Рішенням 32 сесії 4 скликання Енергодарської міської ради від 06.07.2005 р. № 22 Про реалізацію ст. 32 Закону України Про статус депутатів місцевих рад вирішено: компенсувати депутатам Енергодарської міської ради заробітну плату за час виконання ними депутатських повноважень за рахунок міського бюджету (п. 1); затвердити Положення про компенсацію депутатам Енергодарської міської ради заробітної плати за час виконання ними депутатських повноважень (п. 2); відшкодування компенсації депутатам Енергодарської міської ради заробітної плати, витрат на відрядження у звязку з виконанням ними депутатських обовязків здійснювати в межах асигнувань, передбачених у кошторисі виконавчого комітету Енергодарської міської ради (п. 3).

Під час апеляційного провадження було встановлено, що Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція вже зверталося до господарського суду Запорізької області з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради про стягнення 14 476 грн. 63 коп. в якості відшкодування виплачених позивачем своїм робітникам сум середнього заробітку за час виконання депутатських повноважень. За зазначеною позовною заявою було порушено провадження по справі № 908/1376/17. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.09.2017 провадження по справі № 908/1376/17 припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017 р. (спір не підлягає вирішенню у господарському суді) зазначена ухвала сторонами не оскаржувалася та є чинною.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження по справі та розглянув позовні вимоги по суті. Відмовляючи у задоволені клопотання відповідача, суд дійшов до висновку, що предмет спору по справі №908/1376/17 та предмет спору по справі № 908/2097/17 є різними, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Проте, з такими висновками судова колегія не може погодитися з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду по цій справі є стягнення з виконавчого комітету Енергодарської міської ради суми бюджетних коштів у вигляді компенсації за виплачений ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» середній заробіток своїм працівникам за час виконання ними депутатських повноважень за період листопад 2016 р. по лютий 2017 р. травень - червень 2017 р., серпень - жовтень 2017 р. Позовні вимоги обґрунтовані ч.2 ст.32 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ч.3 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, позивач у первісному позові, який було подано 23.10.2017 р. просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 376 грн. 63 коп., яка виникла у звязку з виплатою позивачем своїм робітникам середнього місячного заробітку за час виконання ними своїх обовязків в якості депутатів за період листопад - грудень 2016 р, січень - лютий 2017 р., травень - червень 2017 р.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач вже звертався з аналогічним позовом до господарського суду Запорізької області. За зазначеним позовом було порушено провадження по справі № 908/1376/17, яке в подальшому було припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України ( спір не підлягає вирішенню у господарських судах). Ухвала сторонами по справі не оскаржувалася.

Про існування зазначених обставин, відповідач по справі повідомив суд у своєму клопотанні від 09.11.2017 р.

Відповідно до приписів ст.80 ГПК України ( в редакції до 15.12.2017р.), у випадках припинення провадження по справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З огляду на наведене, судом першої інстанції було безпідставно не задоволено клопотання позивача від 09.11.2017 р. про припинення провадження по справі.

Судова колегія погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, щодо неправомірного прийняття збільшення позовних вимог в частині збільшення періоду за який виникла заборгованість.

Так, позивач, незважаючи на існування ухвали по справі №908/1376/17, в рамках якої вже розглядалися його позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 14 376 грн. 63 коп. за період листопад - грудень 2016 р, січень - лютий 2017 р., травень - червень 2017 р. і якою було припинено провадження по справі, збільшив свої вимоги, додавши до своїх раніше заявлених вимог заборгованості, яка виникла у період з серпня по жовтень 2017 р. у розмірі 1 857 грн. 86 коп.

Судова колегія не погоджується зі ствердженням суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання позивача від 19.12.2017 р. про закриття провадження по справі, оскільки як предмет первісного позову так і підстави позовних вимог по справі № 908/2097/17 повністю співпадали з предметом та підставами позову по справі №908/1376/17, а прийняття заяви щодо збільшення позовних вимог було неправомірним з огляду на наявність безумовних підстав для припинення провадження по справі № 908/2097/17.

Судова колегія також не погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначений спір підлягає вирішенню у господарських судах з наступних підстав.

Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності та на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України, господарський спір підвідомчій господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі субєкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше господарських відносин, врегулюваних Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і по-друге, - спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч.1 ст.8 Господарського кодексу України, держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є субєктами господарювання.

Згідно зі ст.1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 1 Бюджетного кодексу України передбачає, що цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Відповідно до ст.111 зазначеного Кодексу Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії процесу як щодо державного бюджету так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України. Міністерство фінансів України в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію єдиною державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, координує та спрямовує діяльність органів виконавчої влади, уповноважених на проведення контролю за дотриманням бюджетного законодавства, визначає основні організаційно-методичні засади та дає оцінку функціонуванню систем внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно зі ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України ( надалі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.3 КАС України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа. інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що зазначений спір не підлягав вирішенню у господарських судах, про що було і зазначено в ухвалі господарського суду Запорізької області від 18.09.2017 р. по справі № 908/1376/17.

Судова колегія погоджується зі ствердженням заявника апеляційної скарги, що за наявності ухвали господарського суду Запорізької області від 18.09.2017 р. по справі № 908/1376/17 підстави для порушення провадження по цій справі були відсутні, а клопотання відповідача про припинення провадження по справі підлягало задоволенню, оскільки відповідно до ст.80 ГПК України, в редакції яка діяла до 15.12.2017 р., у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Слід зазначити, що позивач по цій справі, у відзиві на апеляційну скаргу жодного аргументу щодо правильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права не зазначив, обмежившись лише посиланням, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми процесуального права, що є підставою для скасування зазначеного рішення та закриттю провадження по справі, з огляду на приписи ст. 278 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню у звязку з її обґрунтованістю.

Судові витрати за звернення з апеляційною скаргою покласти на позивача по цій справі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 04.01.2018 р. №908/2097/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.01.2018 р. по справі № 908/2097/17 скасувати.

Провадження по справі № 908/2097/17 закрити.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ) на користь Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2400, 00 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати наказ.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного Суду у касаційному порядку з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 22.03.2018.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3