РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Справа №918/832/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В.

суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кууток Олександра Енделевича на рішення господарського суду Рівненської області від 23.01.2018 р. у справі №918/832/17 (суддя Бережнюк В.В., повний текст рішення складено 26.01.2018 р.)

за позовом Дубенської міської ради

до фізичної особи-підприємця Кууток Олександра Енделевича

про відшкодування шкоди завданої використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 59 527,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.01.2018 р. у справі №918/832/17 позов Дубенської міської ради до фізичної особи-підприємця Кууток Олександра Енделевича про відшкодування шкоди завданої використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 59 527,34 грн. задоволено у повному обсязі.

Суд, посилаючись на ст.1, 13, 31, 33 Закону України "Про оренду землі", вказав, що договір оренди землі від 10.12.2013 р. припинив свою дію з 10.12.2014 р., оскільки сторонами не укладено додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі, з огляду на що відповідач в період з 2015 р. по 2017 р. використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів. Крім того, оцінивши наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, враховуючи доведення позивачем належними та допустимими доказами факт понесених позивачем збитків, заподіяних внаслідок винних протиправних дій відповідача, які полягали в ухиленні від оформлення правовстановлюючих документів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення 59527,34 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Кууток Олександр Енделевич звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та задоволити позов частково, стягнувши з відповідача 14881,84 грн. збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Апелянт, зокрема, зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 10.12.2013 р., не користувався земельною ділянкою і не повинен був сплачувати орендну плату за ділянку площею 0,1006 га. Крім того, перешкод для зайняття чи оренди вказаної земельної ділянки іншою фізичною чи юридичною особою апелянт не чинив і наміру не мав. Вказує, що суд першої інстанції не оцінив і не прийняв до уваги як доказ факт здійснення скаржником періодичних оплат за фактичне користування земельною ділянкою площею, яка відповідає площі, що знаходиться під орендованим відповідачем приміщенням будівлі на загальну суму 5000 грн. та орендної плати за користування будівлею, що розташована на частині вказаної земельної ділянки. Апелянт вважає, що повинен сплатити Дубенській міській раді лише збитки, завдані за користування земельною ділянкою для обслуговування орендованої ним будівлі, яка відповідає ? від 0,1006 га, і відповідно ? частину від суми, яка нарахована позивачем, а саме 14881,84 грн. (1/4 від 59527,34 грн.).

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що відповідач здійснював фактичне використання земельної ділянки, що унеможливлювало її передачу в оренду іншим фізичним та юридичним особам. Вважає, що в діях відповідача є наявність всіх чотирьох складових цивільного правопорушення, тому позов підлягає до задоволення. З огляду на необґрунтованість доводів апелянта просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 11.03.2013 року між Управлінням економіки та власності Дубенської міської ради, як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Кууток Олександром Енделовичем, як орендарем, було укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно №210, за яким орендодавець на підставі рішення Дубенської міської ради №1573 від 24 лютого 2006 року передає, а орендар приймає в оренду частину нежитлової будівлі за адресою: м. Дубно, вул.Семидубська 16в та знаходиться на балансі КП "ЖЕК №3", для надання послуг з розпилення деревини. Вказаний договір укладений строком до 11.02.2016 року. (арк.с.8-10).

11.03.2016 року між Управлінням економіки та власності Дубенської міської ради, як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Кууток Олександром Енделовичем, як орендарем, було укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дубно №210/2, відповідно до предмету якого орендодавець на підставі рішення Дубенської міської ради №1573 від 24 лютого 2006 року передає, а орендар приймає в оренду частину нежитлової будівлі за адресою: м. Дубно, вул. Семидубська 16в та знаходиться на балансі КП "ЦЖЕО"Житловик", для надання послуг з розпилення деревини. Вказаний договір укладений до 11.02.2019 року. (арк.с. 12-14).

Рішенням Дубенської міської ради Рівненської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду Куутку О.Е." №2358 від 26 липня 2013 року міська рада вирішила надати Куутку Олександру Енделевичу земельну ділянку площею 0,1006 га в м.Дубно на вул.Семидубська 16в в оренду терміном на 1 рік для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (обслуговування нежитлового приміщення) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови (арк.с. 15).

10.12.2013 року між Дубенською міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Кууток Олександром Енделевичем (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до предмету якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (обслуговування нежитлового приміщення), яка розташована по вул.Семидубська 16в. В оренду передається земельна ділянка площею 0,1006 га, надана рішенням міської ради №2358 від 26.07.2013 року, кадастровий номер НОМЕР_1 (арк.с. 16-17).

Договір укладено на 1 рік. Після закінчення строку оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 10 грудня 2013 року позивач передав відповідачу земельну ділянку площею 0,1006 га, надану в оренду згідно рішення міської ради №2358 від 26.07.2013 року (арк.с.18).

24.03.2016 року Дубенська міська рада звернулась до Куутка Олександра Енделевича з листом №1279/05-02-25/16 з проханням укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2013 року площею 0,1006 га по вул. Семидубській 16в у місті Дубно, у зв?язку з тим, що такий договір припинив свою дію з 09.01.2015 року. Разом з указаним листом позивач надіслав проект додаткової угоди до договору оренди зазначеної земельної ділянки та просив відповідача після підписання провести її державну реєстрацію. Факт отримання відповідачем вказаного листа 30.03.2016 року сторонами не оспорюється.

Однак, судом апеляційної інстанції беззаперечно встановлено і це підтверджується дослідженою судом апеляційної інстанції заявою відповідача від 09.04.2016 року, адресованою ЦНАП Дубенської міської ради, що додаткову угоду від 24.03.2016 року сторонами не укладено з підстав небажання орендаря продовжувати дію договору оренди земельної ділянки площею саме 0,1006 га.

Отже, на підставі встановлених обставин справи та аналізу положень статей 1, 13, 31, 33 Закону України "Про оренду землі" суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення дії договору оренди землі від 10.12.2013 року з 10.12.2014 року з підстав неукладення додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі.

За змістом п. "ґ" ст.152 Земельного кодексу України відшкодування заподіяних збитків є одним із способів захисту порушеного права власності на землю.

Аналіз положень ст. 34 Закону України "Про оренду землі" вказує на обов?язок орендодавця відшкодувати орендареві завдані збитки в разі невиконання ним іншого обов'язку про повернення земельної ділянки після припинення договору оренди землі.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. (п."д" ст. 156 ЗК України).

За загальними положеннями ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками, зокрема, розуміються не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після припинення договору оренди землі, дія договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м.Дубно №210/2 припинена не була. Отже, відповідач продовжував орендні відносини з позивачем щодо частини нежитлової будівлі за адресою: м. Дубно, вул. Семидубська 16в. При цьому, за договором оренди землі від 10.12.2013 року, дія якого була припинена, відповідач отримав в оренду саме земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (обслуговування нежитлового приміщення), яка розташована по вул.Семидубська 16в. у м. Дубно. Реалізація в законний спосіб права оренди приміщення, розташованого на земельній ділянці без права користування такою земельною ділянкою - неможлива. Наведене свідчить про залежність предметів оренди за такими договорами один від одного і як наслідок про реальність отримання позивачем доходів у виді орендної плати за землю від відповідача при продовженні ним фактичних орендних відносин щодо приміщення та, відповідно, при продовженні здійснення фактичного користування земельною ділянкою.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що протиправна поведінка відповідача полягала у використанні земельної ділянки, за адресою: місто Дубно, вул. Семидубська 16в, площею 0,1006 га без правовстановлюючих документів в період з 10.01.2015 року по 2017 рік та призвела до наслідків у виді збитків (упущена вигода) через неотримання власником землі (територіальною громадою в особі позивача) суми орендних платежів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, саме через заперечення відповідача з підстав незгоди з площею земельної ділянки, сторонами не було відновлено земельні орендні правовідносини при фактичному продовженні користування земельною ділянкою, що позбавило власника землі права отримання плати за землю.

Отже, колегія суддів вважає у спірних правовідносинах сторін наявними такі елементи складу цивільного правопорушення, як шкода, протиправна поведінка відповідача, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою і вину відповідача.

Згідно зі ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

18.10.2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків, заподіяних територіальній громаді м.Дубно у сфері земельних відносин складено акт про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді м.Дубно у сфері земельних відносин, ФОП Куутком О.Е., відповідно до якого розмір збитків за користування з 10.01.2015 року по 2017 рік земельною ділянкою у м.Дубно по вул. Семидубській 16в становить 59 527,34 грн. (арк.с. 25-27).

19 жовтня 2017 року виконавчим комітетом Дубенської міської ради Рівненської області прийнято рішення "Про затвердження акта про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді м.Дубно у сфері земельних відносин ФОП Куутком О.Е." №416, яким затверджено акт про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді м.Дубно у сфері земельних відносин, фізичною особою-підприємцем Куутком Олександром Енделевичем, за використання земельної ділянки розташованої у м.Дубно, вул.Семидубська 16в, площею 0,1006 га, без правовстановлюючих документів в сумі 59527,34 грн. (арк.с. 24).

Як слідує із розрахунку розміру збитків складеного головним спеціалістом відділу кадастру та земельних питань управління архітектури, будівництва і земельних питань Дубенської міської ради, сума збитків за 2015-2017 роки складає 59527,34 грн. (арк.с.26). Доказів і будь-яких заперечень у спростування вірності вказаного розрахунку відповідачем суду надано не було.

25.10.2017 року відповідачем було отримано повідомлення №5359/05-02-26/17 про розмір та необхідність відшкодування збитків позивачу, разом з копією акту про визначення збитків від 18.10.2017 року, копією рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради від 19.10.2017 року №416 та проектом договору про добровільне відшкодування територіальній громаді м. Дубно збитків заподіяних внаслідок неоформлення речового права на землю та неодержання плати за оренду земельної ділянки. Вказане повідомлення відповідачем залишене без відповіді.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Щодо доводів апелянта про часткове визнання позовних вимог з підстав фактичного використання лише частини земельної ділянки, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції зі змісту п.4 договору оренди землі від 10.12.2013 року, орендованій відповідачем земельній ділянці площею 0,1006 га присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, а факт належності на праві власності вказаної земельної ділянки територіальній громаді м. Дубно в особі позивача, сторонами не оспорюється. Частиною 4 статті 79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, а за змістом частини 9 цієї ж статті, земельна ділянка може бути об?єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Враховуючи те, що орендована відповідачем земельна ділянка площею 0,1006га з кадастровим номером НОМЕР_1 є єдиним об?єктом цивільних прав, з ініціативою щодо її поділу та відмовою від права користування її частини відповідач за час її оренди до позивача не звертався, на вказаній земельній ділянці розташовані орендовані відповідачем споруди, а інші орендарі таких споруд відсутні, суд не знаходить підстав прийняти до уваги доводи апелянта щодо фактичного часткового використання земельної ділянки.

Не приймає до уваги суд також і доводи апелянта щодо невірно визначеного розміру збитків з урахуванням здійснення ним оренди лише частини приміщення та невикористання будь-яким іншої його частини. Суд приймає до уваги те, що укладаючи договір оренди землі 10.12.2013 року саме з метою забезпечення користування на правах оренди нежитловим приміщенням за договором від 11.03.2013 року, сторони погодились із площею земельної ділянки, необхідної для забезпечення оренди відповідачем нежитлового приміщення, що складає 0,1006 га. Отже, саме з указаної площі землі позивач і виходив при розрахунку суми збитків.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 23.01.2018 р. у справі №918/832/17 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кууток Олександра Енделевича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

3. Справу №918/832/17 повернути господарському суду Рівненської області

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.