ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2018 р. Справа № 914/1141/16
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Юрченка Я.О.
суддів Зварич О.В. Скрипчук О.С.,
за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.
та представників:
стягувача в режимі відеоконференції: Максименко Ю.Ф. - директор;
боржника: Солтис Р.Р. представник;

розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Фірми Альфа-М
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 (суддя Горецька З.В.) про поворот виконання рішення
у справі № 914/1141/16
стягувач: Мале приватне підприємство Фірма Альфа-М, м. Київ
боржник: Військова частина НОМЕР_1 , с. Липники Львівської області

У січні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Львівської області з заявою про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 вирішено в поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 у справі № 914/1141/16 стягнути з малого Приватного підприємства Фірми «Альфа-М на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 15 063, 60 грн - безпідставно стягнені за рішенням Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 у даній справі, про що видати наказ.
При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд керувався приписами пунктів 5, 6, 9, 10 ст. 333 ГПК України та виходив з суті повороту виконання судового рішення.

Стягувач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нове рішення.
Зокрема зазначає, що місцевий господарський суд не розглянув пояснення стягувача від 23.01.2018 № 16/1. Вказує, що суд вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 333 ГПК України, оскільки при новому розгляді місцевий господарський суд не закрив провадження у справі, не залишив позов без розгляду, не відмовив у позові повністю і не задовольнили позовні вимоги в меншому розмірі, а навпаки, під час нового розгляду рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2017 в частині нарахування інфляційних втрат позов задоволено в повному обсязі, тобто в більшому, ніж при первісному розгляді спору.
Крім того, стягувач стверджує, що станом на 31.12.2017 загальна сума непогашених грошових зобов`язань боржника, які виникли з умов договору та з вимог чинного законодавства, і погашались у черговості, передбаченій ст. 534 ЦК України та з урахуванням п. 4.1 договору, становила 25 573, 44 грн.
Вказує, що стягувачем надіслано боржнику претензію від 03.01.2018, однак відповіді останній не надав.
Також стягувач звертає увагу на те, що днем погашення грошових зобов`язань боржника вважається день їх зарахування на банківський рахунок або в касу кредитора. Однак вказує, що станом на 23.01.2018 кошти, зазначені в меморіальному ордері № 8 від 18.12.2017 стягувачу не надійшли. З огляду на викладене, вважає помилковим висновок суду, що рішення від 08.02.2017 є виконаним.

23 лютого 2018 року боржник подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, зазначав таке.
Боржник заперечує проти отримання претензії, вказує про відсутність заборгованості перед МПП Фірма Альфа-М, стверджує що отримання коштів в розмірі 19 057, 95 грн жодного відношення до скасованого рішення та його повороту виконання не має, тому не відносяться до предмету спору. Крім того, наголошує, що з рахунків військової частини по судовим рішенням було стягнуто 34 121, 55 грн інфляційних втрат (15 063, 60 грн за рішенням від 24.06.2016 та 19 057, 95 грн за рішенням від 08.02.2017). Отже з огляду на скасування рішення суду від 26.04.2016 інфляційні втрати в розмірі 15 063, 60 грн підлягають поверненню боржнику.
Відтак боржник просить залишити ухвалу місцевого господарського суду від 29.01.2018 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

12 березня 2018 року від стягувача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що кошти в розмірі 15 063, 60 грн надійшли на його рахунок та були враховані ним в рахунок заборгованості станом на 31.12.2017. Інші доводи стягувача по суті є аналогічними з тими, що викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні 27.03.2018. Витребувано в Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 55243063, зокрема: постанову про відкриття виконавчого провадження; докази стягнення з рахунків Військової частини НОМЕР_2 на користь органу виконання судових рішень та їх перерахування МПП Фірми Альфа-М 19 057, 95 грн інфляційних втрат; постанову про закриття виконавчого провадження.
На виконання вказаної ухвали суду Пустомитівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 55243063.

В судовому засіданні директор МПП Фірми Альфа-М підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати, в задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовити.
Представник боржника підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, заслухавши доводи стягувача та боржника, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі № 914/1141/16 залишити без змін, виходячи з таких підстав.

У квітні 2016 року МПП Фірма «Альфа-М» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 коштів в розмірі 26 406, 47 грн з яких: 19 057, 95 грн інфляційних втратх за договором №281-1 від 20.10.2010; 1 645,36 грн - 3% річних за період до 12.04.2016; 5 703, 16 грн - пені нарахованої за період з 01.03.2015 до 21.04.2016 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.04.2016 №34/4) та 1 378,00 грн у відшодування витрат на сплату судового збору.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 у справі № 914/1141/16 позовні вимоги МПП Фірми «Альфа-М» до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 15 063, 60 грн - інфляційних витрат; 1 205, 36 грн - 3% річних; 5 688, 17 грн - пені та 1 145,81 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 залишено без змін.
На виконання рішення від 24.06.2016 у справі № 914/1141/16 Господарським судом Львівської області 22.09.2016 виданно наказ, на підставі якого МПП Фірма «Альфа-М» звернулась до Пустомитівського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про примусове виконання рішення (постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2016 ВП № 53124677).
Згідно з постановою державного виконавця від 19.12.2016 вказане рішення було виконано боржником, шляхом стягнення з рахунків військової частини НОМЕР_1 інфляційних втрат в розмірі 15 063, 60 грн, 1 205, 36 грн - 3% річних, 5 688, 17 грн - пені та 1 145, 81 грн - судового збору, всього на загальну суму з урахуванням виконавчого збору - 25 413, 23 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 02 лютого 2017 року.
Державним виконавцем Пустомитівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області 02.11.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53124677 у зв`язку з фактичним виконанням вимоги виконавчого документа.
Слід зазначити, що стягувач не заперечує факт надходження на його рахунок вказаних коштів.
Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у даній справі скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 та рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 в частині задоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. В решті рішення та постанову залишено без змін.
За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2017 позовну заяву в частині вимог про стягнення інфляційних втрат задоволено повністю та вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь МПП Фірми «Альфа-М» 19 057, 95 грн - інфляційних втрат та 3 323, 24 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
На виконання рішення від 08.02.2017 у справі № 914/1141/16 Господарським судом Львівської області 24.02.2017 видано наказ, на підставі якого МПП Фірма «Альфа-М» звернулась до Пустомитівського районним відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про примусове виконання рішення (постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2017 ВП№55243063).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 18 грудня 2017 року проведено безспірне списання коштів з рахунку Військової частини НОМЕР_1 на користь Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, зокрема, 19 057, 95 грн інфляційних втрат та 3 323, 24 грн судового збору, всього 22 381, 19 грн (меморіальний ордер № 8 від 18.12.2017).
Відповідно до постанови державного виконавця від 19.03.2018, виконавче провадження № 55243063 закінчено з огляду на фактичне виконання вимог виконавчого документа.

При прийнятті постанови, колегія суддів виходить з такого.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст. 333 ГПК України).
Відповідно до ч 6 ст. 333 ГПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Частинами 1-3 ст. 333 ГПК України передбачено:
1. Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
2. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
3. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
В даному випадку має місце скасування судового рішення та його передача на новий розгляд до місцевого господарського суду.
Однак, колегія суддів вважає помилковим доводи скаржника щодо виходу суду за межі наданих йому ст. 333 ГПК України, зокрема ч. 2, оскільки рішення Господарського суду Львівської області, поворот виконання якого є предметом даного спору, прийнято 24.06.2016, тобто задовго до набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції ЗУ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII.
При прийнятті оскаржуваної ухвали суд не керувався приписами ст. 2 ст. 333 ГПК України, а виходив з загальних положень та суті повороту виконання рішення.

Згідно з ч. 9 ст. 333 ГПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року N 13-рп/2011 у справі N 1-25/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах"
Відповідно до ч.2 ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Однак в даному випадку має місце подвійне стягнення з боржника сум інфляційних втрат в розмірі 34 121, 55 грн, що є неприпустимим та забороняється законом.
Судові рішення про стягнення, зокрема інфляційних втрат є виконані, отже суд повинен захистити права боржника та здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2016 в частині стягнення 15 063, 60 грн інфляційних втрат.
Відтак з урахування того, що судове рішення не повинно бути виключно формально законним, а й має бути також справедливим по своїй суті та ефективно відновлювати порушені права осіб, які звернулися до суду за їх захистом, ухвала Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 підлягає залишенню без змін.

Твердження скаржника, що станом на 31.12.2017 загальна сума непогашених грошових зобов`язань боржника, які виникли з умов договору та з вимог чинного законодавства, і погашались у черговості, передбаченій ст. 534 ЦК України та з урахуванням п. 4.1 договору, становила 25 573, 44 грн не беруться судом до уваги, оскільки такі не є предметом даного спору та не підлягають дослідженню в межах даної справи.
Доводи скаржника, що станом на 23.01.2018 кошти, зазначені в меморіальному ордері № 8 від 18.12.2017 стягувачу не надійшли, отже твердження місцевого господарського суду, що рішення суду виконане є також безпідставними. З аналізу ч. 6 ст. 333 ГПК України слід дійти висновку, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Саме меморіальний ордер і свідчить про списання коштів з рахунку боржника. Ненадходження коштів на рахунки стягувача свідчить виключно про неналежне виконання органом виконання судових рішень своїх обов`язків. Більше того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на момент прийняття постанови судом апеляційної інстанції, кошти скеровано на рахунок стягувача, виконавче провадження закінчено.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено наявності підстав, передбачених ст. 280 ГПК України, для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.
Судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 269, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі № 914/1141/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку впродовж 20 днів з дня її проголошення.
3. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повна постанова складена 02.04.2018.

Суддя-доповідач Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Скрипчук О.С.