ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26.03.2018р. Справа №905/509/18

Суддя Паляниця Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доннафтасервіс», м.Донецьк

про стягнення 837601,82 грн

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доннафтасервіс», м.Донецьк про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKLNU5.449.004 від 21.06.2012р. в розмірі 837601,82 грн, що складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту 372682,16 грн, простроченої заборгованості по процентам 464919,66 грн.

За висновками суду, надана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу норм ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018р. становить 1762 грн.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (616700 грн). З позовних заяв немайнового характеру з юридичних осіб справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн).

Тобто, приймаючи до уваги викладені вище положення закону, при зверненні до суду з розглядуваним позовом сплаті підлягав судовий збір в розмірі 12564,03 грн.

Проте, позивач судовий збір не сплатив та надав клопотання №14363 від 14.03.2018р. про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, господарський суд зазначає наступне:

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаний перелік є вичерпним та виключає можливість застосування приписів ст.8 Закону України «Про судовий збір» щодо відстрочення сплати судового збору Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський банк розвитку», яке є юридичною особою.

Водночас, суд зазначає, що доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013р. у справі «ОСОБА_1 проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено Господарського процесуального кодексу України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, клопотання №14363 від 14.03.2018р. Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» залишається судом без задоволення.

За приписами ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного процесуального законодавства, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» підлягає залишенню без руху.

За таких обставин, керуючись ст.164, ч.ч.1-3 ст.174, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доннафтасервіс», м.Донецьк про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKLNU5.449.004 від 21.06.2012р. в розмірі 837601,82 грн, що складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту 372682,16 грн, простроченої заборгованості по процентам 464919,66 грн, залишити без руху.

Надати Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський банк розвитку» строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом сплати судового збору в розмірі 12564,03 грн.

Розяснити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський банк розвитку», що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою відповідно до п.п.4, 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О.Паляниця