ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

26 березня 2018 року Справа № 915/228/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрТрансЮг» (54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів81/6, оф. 312)

про видачу судового наказу

про: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромарін» (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 8)

заборгованості за договором № 18 від 13.09.2017 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у розмірі 23659,66 грн., з яких: 17230,06 грн. – основний борг, 4706,60 грн. – пеня, 1723,00 грн. – штраф,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрТрансЮг» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою б/н і б/д (вх. № 3444/18) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромарін» заборгованості за договором № 18 від 13.09.2017 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у розмірі 23659,66 грн., з яких: 17230,06 грн. – основний борг, 4706,60 грн. – пеня, 1723,00 грн. – штраф.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу у зв’язку з тим, що продана заява не відповідає вимогам щодо її оформлення.

Так, за змістом статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб – громадян України), вказівку на статус фізичної особи – підприємця (для фізичних осіб – підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, – якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак заява б/н і б/д (вх. № 3444/18 від 20.03.2018) не відповідає вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки:

1) До зави не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

За змістом ст. 1 Закону України “Про судовий збір” судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 вказаного закону платники судового збору – громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України “Про судовий збір” за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу встановлено ставку судового збору у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року – 1762 гривні, з 1 липня – 1841 гривня, з 1 грудня – 1921 гривня.

Отже, заявником за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу має бути сплачено 176,20 грн. судового збору (1762,00 грн. х 0,1).

Заявником до заяви додано копію платіжного доручення № 943 від 16.03.2018 на суму 176,20 грн. (про що Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області складено відповідний акт від 20.03.2018), яка, однак, не засвідчена належним чином, з огляду на що суд вважає за необхідне звернути увагу заявника:

По-перше, на вимоги процесуального закону щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду.

У відповідності до приписів ч. ч. 2, 5 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п. 5.27 “Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003”, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

По-друге, копія платіжного доручення № 943 від 16.03.2018 на суму 176,20 грн. не може вважатись документом, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі у розумінні чинного процесуального законодавства.

В пункті 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу” (із змінами) зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Водночас відсутність таких відомостей не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Недотримання заявником вимог пункту 1 частини 3 статті 150 ГПК України є самостійною підставою для відмови у видачі судового наказу.

2) В заві не зазначено офіційної електронної адреси та інших даних, які ідентифікують боржника, які заявнику достеменно відомі (наприклад, з Розділу VII договору № 18 від 13.09.2017 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом).

3) До зави не додано доказів (у розумінні процесуального закону), перелік яких наведено в заяві та якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та які підтверджують ці обставини.

Так, по-перше, усі надані заявником до заяви документи не засвідчені належним чином, а тому не можуть бути прийняті судом у якості належних, допустимих та достовірних доказів.

При цьому, вимоги процесуального закону щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду, було наведено судом вище.

По-друге, надані заявником копії товарно-транспортних накладних – дуже неякісні та взагалі нечитабельні, оскільки неможливо не тільки прочитати, а взагалі побачити рукописний текст, який повинен відображати дати доставки, автомобіль перевізника, кількість та ціну товару, підписи та інші відомості, що вносяться уповноваженими особами автопідприємства та/або замовника, та/або вантажовідправника, та/або вантажоодержувача.

Водночас, за змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

4) Крім того, до зави не додано обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу, що входить до переліку обставин, на яких вони ґрунтуються заявлені вимоги, оскільки за відсутності такого розрахунку неможливо перевірити достовірність проведених заявником нарахувань пені.

Таким чином, господарський суд об’єктивно позбавлений можливості перевірити викладені в заяві обставини, а тому, – і встановити підставність, обґрунтованість та законність пред’явлених заявником вимог до боржника.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За вищевикладених обставин, недодержання заявником вимог ч. ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України є підставою для застосування судом ст. 152 ГПК України – відмови у видачі судового наказу.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «УкрТрансЮг» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромарін» заборгованості за договором № 18 від 13.09.2017 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у розмірі 23659,66 грн., з яких: 17230,06 грн. – основний борг, 4706,60 грн. – пеня, 1723,00 грн. – штраф.

2.          Надіслати на адресу заявника акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 20.03.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (лише на адресу заявника): акт Відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 20.03.2018 на 1-ому арк. в 1-ому прим.

Суддя                                                                      О.Г. Смородінова