ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2018 Справа № 905/50/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в особі філії «Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Міського відділу капітального будівництва про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 3492830 грн. 16 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", звернувся з позовною заявою до відповідача - Міського відділу капітального будівництва Єнакіївської міської ради Донецької області, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором №14/1725/11 від 14.09.2011 р. в сумі 1879155,00 грн., 3% річних у сумі 157694,57 грн., втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів - 1455980,59 грн.

Позов мотивовано порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної сплати коштів, отриманих на добудову об'єкта газопостачання за договором №14/1725/11 від 14.09.2011 р.

В судовому засіданні, який проводився в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, витребуваних судом документів не представив, своєї позиції по суті заявлених вимог до відома суду не довів, відзиву на позовну заяву у інший спосіб не надав.

За висновками суду, відповідача був належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Пунктом 4 ст.122 ГПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з відомостями, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Міського відділу капітального будівництва Єнакіївської міської ради Донецької області є: 86430, м.Єнакієве, площа Леніна, 7.

З огляду на те, що відповідач знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, 18.01.2018, 19.02.2018, 07.03.2018 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua) було розміщено оголошення про дату та час судового засідання у справі № 905/2637/17, призначеного на 13.02.2018, 01.03.2018 27.03.2018 відповідно.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку статей 80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

14 вересня 2011 року Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Компанія, або Позивач) та Міський відділ капітального будівництва (Замовник, або Відповідач) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 № 1001-р «Про добудову підвідних газопроводів» із змінами і доповненнями внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2010 №1881-р (далі Розпорядження № 1001-р), відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України та Закону України «Про трубопровідний транспорт» і діючого законодавства України уклали договір № 14/1725/11 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Компанія, відповідно до Розпорядження та на умовах Договору, на підставі затвердженого рішенням правління Компанії та погодженого Мінпаливенерго України «Переліку обєктів газопостачання у спорудженні яких передбачено фінансову участь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Перелік) та графіку фінансування спорудження обєкта газопостачання (Додаток 1), здійснює фінансування добудови обєкта газопостачання: «Підвідний газопровід до смт. Оленівка у м. Єнакієве (І та ІІ черга)» (далі - Обєкт), а Замовник зобовязується здійснити добудову Обєкта, забезпечити передачу його, як цілісного обєкта у державну власність та введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами Договору та повернути грошові кошти, отримані від Компанії на добудову Обєкта.

09.07.2012 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою виклали в новій редакції ряд суттєвих умов та положень Договору.

За умовами Договору № 14/1725/11 (з урахуванням змін, внесених до Договору Додатковою угодою № 1 від 09.07.2012) Замовник зобовязався: протягом місяця з дати передачі Обєкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України надати Компанії завірені підписом уповноваженої особи та печаткою Замовника копії декларації про готовність обєкта до експлуатації або акт готовності обєкта до експлуатації з сертифікатом, акту приймання передачі Обєкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та протоколу комісії про прийняття Обєкта державної форми власності до експлуатації (п. 2.3.13); своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову обєкта газопостачання для забезпечення повернення Компанії в установлений даним договором термін суми грошових коштів, перерахованих нею на добудову обєкта газопостачання (п.2.3.14); протягом року, наступного за роком введення Обєкта в експлуатацію, повернути Компанії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Компанії, суму грошових коштів, отриманих від Компанії на добудову обєкта (п.2.3.15).

Згідно з п.3.1 Договору загальний обсяг фінансування за цим договором (ціна договору) складає 1 879 155 (один мільйон вісімсот сімдесят девять тисяч сто пятдесят пять) грн. 00 коп.

Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками і діє до повного повернення Компанії суми грошових коштів, перерахованих ним в якості фінансування добудови Обєкта згідно з договором (п.7.1).

У судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання щодо фінансування добудови Об'єкта газопостачання, які передбачені Договором та Додатковою угодою №1 до нього, виконав у повному обсязі, перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1879155,00 грн., що підтверджується листом відповідача №04/237 від 20.10.2014р., платіжними дорученнями №7602 від 11.11.2011р. та №6797 від 31.07.2012р. банківськими виписками з рахунку НАК «Нафтогаз України». (а. с. 24-31).

У відповідності до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Донецькій області №ДЦ 11 від 19.03.2013 р., підвідний газопровід до смт.Оленівка м.Єнакієве збудований та введений в експлуатацію.

Згідно акту звірки розрахунків за період з 01.01.2011р. по 31.03.2014р. по рахунку 37-1-10 «Аванси по розрахункам за будівництво газопроводів по договору 14/1725/11» за відповідачем перед позивачем обліковується борг у сумі 1879155,00 грн.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем коштів у сумі 1879155,00 грн., отриманих на добудову підвідного газопроводу відповідно до Договору №14/1725/11 від 14.09.2011 р. та Додаткової угоди №1 від 09.07.2012р. до нього.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктами 2.3.14., 2.3.15. Договору (в редакції додаткової угоди №1) Замовник (відповідач) зобов'язався своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову обєкта газопостачання для забезпечення повернення Компанії в установлений даним договором термін суми грошових коштів, перерахованих нею на добудову обєкта газопостачання; протягом року, наступного за роком введення Обєкта в експлуатацію, повернути Компанії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Компанії, суму грошових коштів, отриманих від Компанії на добудову обєкта.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. № 11/446.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому нормами Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, не надав суду доказів сплати позивачу грошових коштів у сумі 1879155,00 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення боргу за Договором №14/1725/11 від 14.09.2011 р. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання, позивачем нараховано 3% річних у сумі 157694,57 грн. за період з 01.01.2015р. по 18.10.2017р. та інфляційні втрати в розмірі 1455980,59 грн. за період з 01.01.2015р. по 30.09.2017р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що дані розрахунки не суперечить вимогам чинного законодавства, нараховані вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги до Міського відділу капітального будівництва Єнакіївської міської ради Донецької області про стягнення суми боргу, відсотків річних, інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в особі філії «Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Міського відділу капітального будівництва про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 3492830 грн. 16 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Міського відділу капітального будівництва (86430, м.Єнакієве, площа Леніна, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул. Б. Хмельницького,6, ) борг за Договором №14/1725/11 від 14.09.2011 р.:

- суму основного боргу в розмірі 1 879 155 (один мільйон вісімсот сімдесят девять тисяч сто пятдесят пять) грн. 00 коп.,

- три відсотки річних в сумі 157 694 (сто пятдесят сім тисяч шістсот девяносто чотири) грн. 57 коп.

- інфляційні втрати в сумі 1 455 980 (один мільйон чотириста пятдесят пять тисяч девятсот вісімдесят) грн. 59 коп.,

Стягнути з Міського відділу капітального будівництва (86430, м.Єнакієве, площа Леніна, 7, ) на користь філії «Центр метрології та газорозподільних систем Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.. Шолуденко, 1, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 52392 (пятдесят дві тисячі триста девяносто дві) грн. 45 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 27 березня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 30 березня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов