РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2018Справа № 910/133/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Фізичної особи - підприємця Болгова Іллі Вадимовича

до Фізичної особи - підприємця Неділько Людмили Миколаївни

про стягнення 150 714, 75 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Болгов Ілля Вадимович (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Неділько Людмили Миколаївни (далі - відповідач) про стягнення 150 714, 75 грн., з яких 120 250, 00 грн. основного боргу та 30 464, 75 грн. штрафу. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на оплату правової допомоги у розмірі 2 400, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 260, 72 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов укладених між сторонами Угод в частині здійснення розрахунків за надані послуги з відтворення друкованих матеріалів, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. У зв'язку з цим, позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За змістом частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/133/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 09.01.2018 про відкриття провадження у справі № 910/133/18 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02098, АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою поштового відділення зв'язку про повернення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 865 у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання та поштовим конвертом, в яких ухвала суду від 09.01.2018 направлялась на адресу відповідача.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 09.01.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 09.01.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2015 року між позивачем (Виконавець) та відповідачем (Замовник) було укладено Угоду № 03, відповідно до пункту 1.1. якої Виконавець зобов'язаний надати послуги з відтворення друкованих матеріалів (друкування журналу «Агроімена № 1-2» 2015 р., кількість сторінок: 62, друк 4+4, папір 90 г на блок, 250 г на обкл., кількість: 1000 шт.) (далі по тексту - Послуга) згідно із затвердженим Замовником кінцевим зразком макету та текстом, а Замовник зобов'язується оплатити повну вартість Послуги і прийняти її згідно з умовами Угоди.

Згідно з пунктом 2.2. Угоди вартість Послуги становить 50 800, 00 грн.

Замовник зобов'язується повністю оплатити вартість Послуги не пізніше 12 травня 2015 року (п. 2.3. Угоди).

Відповідно до пункту 2.6. Угоди послуга вважається виконаною після підписання сторонами Акту виконаних робіт (послуг).

На виконання умов зазначеної Угоди позивач надав відповідачу послуги з відтворення друкованих матеріалів на суму 50 800, 00 грн., що підтверджується Актом № ОУ-0000019 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.04.2015, підписаним представниками обох сторін без зауважень та заперечень.

Крім того, 10.06.2015 року між сторонами було укладено Угоду № 04, пунктом 1.1. якої передбачено, що Виконавець зобов'язаний надати послуги з відтворення друкованих матеріалів (друкування журналу «Агроімена № 3-6» 2015 р., кількість сторінок: 68+4, друк 4+4, папір 90 г на блок, 250 г на обкл., кількість: 300 шт.) (далі по тексту - Послуга) згідно із затвердженим Замовником кінцевим зразком макету та текстом, а Замовник зобов'язується оплатити повну вартість Послуги і прийняти її згідно з умовами Угоди.

За умовами пункту 2.2. Угоди вартість Послуги становить 15 450, 00 грн.

Пунктом 2.3. Угоди встановлено, що Замовник зобов'язується повністю оплатити вартість Послуги не пізніше 25 червня 2015 року.

Послуга вважається прийнятою після підписання сторонами Акту виконаних робіт (послуг) (п. 2.6. Угоди).

Позивач належним чином виконав взяті на себе за означеною Угодою зобов'язання та надав відповідачу послуги з відтворення друкованих матеріалів на суму 15 450, 00 грн., про що свідчить Акт № ОУ-0000024 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.06.2015, підписаний представниками обох сторін без зауважень та заперечень.

Також, 10.07.2015 року між сторонами було укладено Угоду № 05, відповідно до пункту 1.1. якої Виконавець зобов'язаний надати послуги з відтворення друкованих матеріалів (друкування журналу «Агроімена № 4-7» 2015 р., кількість сторінок: 68+4, друк 4+4, папір 90 г на блок, 250 г на обкл., кількість: 1800 шт.) (далі по тексту - Послуга) згідно із затвердженим Замовником кінцевим зразком макету та текстом, а Замовник зобов'язується оплатити повну вартість Послуги і прийняти її згідно з умовами Угоди.

За умовами пункту 2.2. Угоди вартість Послуги становить 54 000, 00 грн.

Пунктом 2.3. Угоди встановлено, що Замовник зобов'язується повністю оплатити вартість Послуги не пізніше 25 липня 2015 року.

Послуга вважається прийнятою після підписання сторонами Акту виконаних робіт (послуг) (п. 2.6. Угоди).

На виконання умов даної угоди позивач надав відповідачу послуги з відтворення друкованих матеріалів на суму 54 000, 00 грн., про що свідчить видаткова накладна № РН-0000005 від 10.07.2015 року.

Таким чином, за спірними Угодами позивач надав відповідачу послуги з відтворення друкованих матеріалів на загальну суму 120 250, 00 грн., які відповідач у встановлені п. 2.3. Угод строки не оплатив.

Направлена позивачем претензія від 21.10.2016 про оплату боргу відповідачем задоволена не була.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладені між сторонами Угоди за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання позивачем послуг з відтворення друкованих матеріалів підтверджується Актами здачі-прийняття робіт № ОУ-0000019 від 27.04.2015, № ОУ-0000024 від 11.06.2015 та видатковою накладною № РН-0000005 від 10.07.2015 на загальну суму 120 250, 00 грн.

Підписання відповідачем означених актів та видаткової накладної, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положенню «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача виник обов'язок по сплаті наданих позивачем послуг з відтворення друкованих матеріалів за вищевказаними актами та видатковою накладною.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, оскільки відповідач прийняв надані позивачем послуги з відтворення друкованих матеріалів, однак в обумовлені п. 2.3. Угод строки не сплатив повністю їх вартість, відповідний борг в сумі 120 250, 00 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з нього в судовому порядку.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення штрафу в сумі 30 464, 75 грн., суд зазначає наступне.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) статті 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктами 4.2. спірних Угод передбачено, що при несвоєчасній оплаті Послуги Замовником сплачується штрафна санкція у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості послуги за кожен день прострочення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини 2 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Таким чином, враховуючи положення вказаних вище норм матеріального права, вбачається, що за своєю правовою природою, передбачена п. 4.2. Угод штрафна санкція, з врахуванням того, що її нарахування здійснюється за кожен день прострочення виконання зобов'язання, є пенею.

Між тим, для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що передбачена умовами п. 4.2. Угод штрафна санкція є пенею.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованої штрафної санкції в сумі 30 464, 75 грн. судом встановлено, що він є арифметично вірним та відповідає положенням чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, у зв'язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Що стосується витрат позивача на оплату правової допомоги в сумі 2 400, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2017 року між позивачем (клієнт) та Громадським об'єднанням адвокатів м. Києва «ПРАВОЗНАВЕЦЬ» в особі адвоката Глузд Оксани Вікторівни, було укладено Договір про надання юридичної допомоги № 654, за умовами якого ГОА м. Києва «ПРАВОЗНАВЕЦЬ» зобов'язується підготувати та подати до господарського суду міста Києва позов про стягнення з ФОП Неділько Людмили Миколаївни на користь позивача заборгованості за Угодами та розрахунок штрафних санкцій за договором.

На виконання умов даного Договору між позивачем та Громадським об'єднанням адвокатів м. Києва «ПРАВОЗНАВЕЦЬ» в особі адвоката Глузд Оксани Вікторівни, було складено Акт № 1 наданих послуг, відповідно до якого вартість наданих адвокатом послуг складає 2 400, 00 грн.

Позивач сплатив на користь ГОА м. Києва «ПРАВОЗНАВЕЦЬ» грошові кошти в розмірі 2 400, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 41 від 28.07.2017.

При цьому, судом враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами відповідачем не заявлялось.

З огляду на наведене, витрати на правову допомогу адвоката, згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача в сумі 2 400, 00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Неділько Людмили Миколаївни (02098, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця Болгова Іллі Вадимовича (02140, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 120 250 (сто двадцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 30 464 (тридцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 75 коп. пені, 2 260 (дві тисячі двісті шістдесят) грн. 72 коп. судового збору та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. витрат на оплату правової допомоги.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.03.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова