КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. Справа№ 910/19913/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017

у справі № 910/19913/17 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «СБІ-Скелябудінвест»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення 32 746,29 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: адвокат Гончаренко С.М. (довіреність № б/н від 15.01.2018);

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «СБІ-Скелябудінвест» (надалі - ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення 32 746,29 грн, з яких 14 550,40 грн основного боргу, 16 732,96 грн пені, 275,05 грн 3 % річних та 1 187,88 грн втрат від інфляції, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором підряду №11-11/16-СБИ від 11.11.2016 щодо своєчасної та повної оплати за виконані роботи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/19913/17 позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» 14 550,40 грн основного боргу, 2 416,56 грн пені, 275,05 грн 3 % річних, 1 172,14 грн втрат від інфляції, 899,72 грн судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з доведеності останнім наявності у нього порушених прав зі сторони відповідача з огляду на невиконання ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання з оплати у повному обсязі вартості робіт за укладеним сторонами договором. При цьому, судом прийнято як належний доказ акт виконаних робіт №СБІ00209 за грудень 2016 року на суму 14 550,40 грн, який 15.12.2016 був підписаний без зауважень повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги відповідач зазначав, що акт приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2016 року не містив дату його укладення (підписання), підпису і печатки зі сторони замовника - ПАТ КБ «Приватбанк»; у відповідача відсутні документи стосовно укладання договору підряду від 09.12.2016 та виконання будь-яких робіт за цим договором, а тому наявні підстави вважати, що роботи за договором підряду №09-12/16-СБІ від 09.12.2016 фактично не були виконані; судом не встановлено, чи мала достатній обсяг повноважень щодо підписання документів станом на 15.12.2016 особа, яка підписувала їх зі сторони замовника, оскільки таку особу було звільнено з посади Керівника корпоративного VIP-бізнеса Головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» з 16.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/19913/17, встановлено ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2018 розгляд апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» призначено на 05.03.2018, ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» повторно встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У визначений ухвалою суду строк ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 26.03.2018.

У судове засідання представник відповідача явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши думку представника позивача, враховуючи, що відповідач не повідомив суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаної особи.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, однак, просив оскаржуване рішення скасувати в тій частині, в якій йому відмовлено у стягненні пені та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача пені в повному обсязі.

26.03.2018 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.11.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк» (у тексті договору - замовник) та ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» (у тексті договору - підрядник) було укладено договір підряду №11-11/16-СБИ (далі - договір), за умовами якого (п. 2.1) замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними силами і способами виконати роботи з влаштування флагштока на об'єкті, розташованому за адресою: вул. Набережна Перемоги, 32 в м. Дніпро (Дніпропетровськ).

Згідно з п. 3.1 договору підрядник приступає до роботи протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання договору та зобов'язується виконати роботи не пізніше 30.12.2016.

Відповідно до п. 4.1 договору договірна ціна встановлюється твердою і становить всього 14 550,40 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 2 425,07 грн, згідно з додатком №1 до договору, який є невід'ємною частиною даного договору.

Оплата за договором проводиться шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок підрядника безготівкових грошових коштів в такому порядку: розрахунок проводиться за фактом виконаних робіт протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту передачі сертифікатів на матеріали та підписання уповноваженими представниками двох сторін таких документів: акта приймання виконаних підрядних робіт; довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за формою №КВ-3; актів на приховані роботи. Розрахунок за роботи може здійснюватися частинами (у міру виконання робіт) на підставі зазначених вище документів, підписаних уповноваженими представниками двох сторін (пункт 5.1 договору);

Пунктами 9.1, 9.2 договору встановлено, що сторони до початку виконання робіт визначають осіб, уповноважених представляти їх на об'єкті, і визначають обсяг наданих їм повноважень. Усі документи, оформлені цими особами в межах їх повноважень, вважаються оформленими відповідно замовником, підрядником.

Приймання та оцінка виконаних робіт проводиться уповноваженими представниками двох сторін (п. 9.3 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами з використанням електронного цифрового підпису за допомогою папки24 на сайті https://papka24.com.ua/, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (пункт 15.1 договору).

Відповідно до умов договору у додатку №1 до договору, що підписаний та скріплений печатками сторін, останніми було узгоджено договірну ціну, яка становить 14 550,40 грн.

Вимоги позивача у справі обґрунтовані тим, що на виконання умов договору ним були виконані підрядні роботи, однак, в порушення умов договору, відповідач своєчасно та у повному обсязі за виконані роботи не розрахувався, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 14 550,40 грн, яку разом із нарахованими на неї пенею, інфляційними та 3% річних позивач просив стягнути з відповідача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест», а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» та ПАТ КБ «Приватбанк» вищевказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт і одночасного обов'язку по здійсненню їх оплати.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вищевказаний договір підряду було підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Дзозем О.А., який діяв на підставі статуту, від відповідача - заступником голови правління - керівником корпоративного VIP-бізнеса Головного офісу Яценком В.А., який діяв на підставі довіреності від 07.03.2014 №843-Н, та скріплено печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання договору або визнання його недійсним матеріали справи не містять, а тому, як правильно встановлено місцевим господарським судом, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 853 ЦК України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від

03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до п. 9.4 договору сторони погодили, що приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт двома сторонами договору. Відповідні роботи вважаються виконаними підрядником і прийняті замовником з моменту підписання уповноваженими представниками двох сторін відповідного акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за формою № КБ-3 та актів на приховані роботи (в разі наявності прихованих робіт).

Типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 № 554, що діяв до 01.01.2014 та примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт встановлені Національним стандартом ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту виконання робіт за договором з улаштування флагштоку на об'єкті, розташованому за адресою: вул. Набережна Перемоги, 32 у м. Дніпро, на суму 14 550,40 грн позивачем було надано суду акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 17-18).

Колегією суддів встановлено, що зазначені документи підписані без зауважень та заперечень уповноваженими особами обох сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 № 88, а також відповідають примірним формам, затвердженим національним стандартом України із ціноутворення в будівництві ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», а тому, на переконання колегії суддів, є належними та допустимими доказами на підтвердження факту виконання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем.

При цьому, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не встановлено, чи мав достатній обсяг повноважень щодо підписання документів станом на 15.12.2016 Яценко В.А. який підписував їх зі сторони замовника, оскільки його було звільнено з посади Керівника корпоративного VIP-бізнеса Головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» з 16.12.2016, тобто на наступний день після дати, вказаної в документах, на які посилається позивач, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані та безпідставні, оскільки на підтвердження таких доводів відповідачем не надано жодного доказу.

Враховуючи ту обставину, що договір підряду №09-12/16-СБИ від 09.12.2016 зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк» підписаний та скріплений печаткою останнього, судова колегія не може погодитися з доводами скаржника про те, що його фактичне виконання можна ставити у залежність від наявності у відповідача документів щодо його укладення та виконання.

З огляду на викладене, у відповідача перед позивачем у відповідності до умов договору виник обов'язок здійснити оплату за виконані роботи на загальну суму 14 550,40 грн.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями пункту 5.1 договору сторони погодили, що розрахунок проводиться за фактом виконаних робіт протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту передачі сертифікатів на матеріали та підписання уповноваженими представниками двох сторін таких документів: акта приймання виконаних підрядних робіт; довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за формою №КВ-3; актів на приховані роботи.

Враховуючи вказані умови договору та підписання сторонами 15.12.2016 акта приймання виконаних підрядних робіт разом з довідкою про вартість виконаних підрядних робіт та витрат, кінцевий строк оплати робіт настав 13.01.2017.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідач за виконані позивачем роботи не розрахувався, у зв'язку з чим заборгованість ПАТ КБ «Приватбанк» перед ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» становить 14 550,40 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що прийняття робіт відповідачем не спростовано, строк оплати відповідно до даного договору та укладених до нього додаткових угод настав, доказів оплати виконаних робіт відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за виконані роботи у сумі 14 550,40 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати за виконані роботи позивачем було заявлено вимогу про стягнення 16 732,96 грн пені.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до пункту 11.3 договору замовник у разі порушення пункту 5.1 договору (щодо оплати вартості робіт), сплачує підряднику пеню у розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

У силу наведених умов договору та вимог законодавства, враховуючи несвоєчасне здійснення відповідачем оплати за виконані роботи, у останнього виникає обов'язок сплати пені, як штрафної санкції за порушення виконання грошового зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку позивача, останній нараховує пеню на суму основного боргу у розмірі 14 550,40 грн за період з 14.01.2017 по 31.08.2017, виходячи з встановленого договором розміру - 0,5% від простроченої суми за кожен день.

Відповідно до частини шостої ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, пунктом 11.4 договору сторони передбачили, що строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань по договору встановлюється договором і становить три роки. Позовна давність для нарахування штрафних санкцій становить 5 років.

Таким чином, позивачем правомірно здійснено нарахування пені за період з 14.01.2017 по 31.08.2017 (230 днів).

Однак, згідно з приписами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, розмір пені має бути розрахований за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня.

Перевіривши здійснений місцевим господарським судом перерахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що її розмір становить 2 416,56 грн, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково. У задоволенні іншої частини вказаної вимоги, а саме, у стягненні 14 316,40 грн пені необхідно відмовити.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати за виконані роботи позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача 275,05 грн 3 % річних та 1 187,88 грн втрат від інфляції, нарахованих на суму основного боргу у розмірі 14 550,40 грн за період з 14.01.2017 по 31.08.2017.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що їх розмір становить 275,05 грн, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню повністю.

Разом з тим, щодо розрахунку інфляційних втрат колегія суддів зазначає, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, з огляду на те, що у серпні 2017 року індекс інфляції становив менше одиниці, суд першої інстанції правильно встановив, що розмір втрат від інфляції становить 1 172,14 грн, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково. У задоволенні іншої частини вказаної вимоги, а саме, у стягненні 15,74 грн інфляційних втрат необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, а саме, стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ТОВ «БК «СБІ-Скелябудінвест» 14 550,40 грн основного боргу, 2 416,56 грн пені, 275,05 грн 3 % річних, 1 172,14 грн втрат від інфляції. В іншій частині позову, а саме, у стягненні 14 316,40 грн пені та 15,74 грн інфляційних втрат необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/19913/17 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/19913/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/19913/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19913/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.03.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук