УХВАЛА

27 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/1060/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

учасники справи:

боржник - Приватне підприємство "Авалон 1"

ліквідатор - Грущенко Костянтин Олександрович

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Фідобанк"

кредитор - Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Авалон"

кредитор - Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017

у складі колегії суддів: Поляков Б.М. (головуючий), Коваленко В.М., Короткевич О.Є.

за заявою Приватного підприємства "Авалон 1"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16 у складі колегії суддів: Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка В.М., Короткевича О.Є. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 23.01.2017 у справі №909/1060/16 залишено без змін.

06.12.2017 поштовим відправленням Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29.01.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла передана 11.01.2018 Верховним Судом України на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №909/1060/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Білоус В.В., суддя Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2018 заяву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16 залишено без руху з підстав недодержання заявником вимог частини 2 статті 111-19 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, у зв'язку із долученням до заяви постанов Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16, від 08.11.2016 у справі №904/3479/16 та від 19.07.2017 у справі №910/394/17, які не містять колонтитулів з відповідним посиланням на офіційний веб-портал Єдиного державного реєстру судових рішень, тому не можуть бути використані судом при розгляді такої заяви, а також сплатою судового збору за подання зазначеної заяви у меншому розмірі, ніж встановлений законом; надано заявнику строк на усунення зазначених недоліків заяви до 12.02.2018.

08.02.2018 поштовим відправленням Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" подало до Верховного Суду клопотання про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень господарських судів у справі №909/1060/16 та долучило до нього документи на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 31.01.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2018 задоволено заяви суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Жукова С.В. та Ткаченко Н.Г. про самовідвід у розгляді справи №909/1060/16.

07.03.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями склад колегії змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

Як вбачається з матеріалів заяви Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", в обґрунтування зазначених заявником підстав для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 03.03.2016 у справі №902/1367/15, від 19.07.2017 у справі №910/394/17 та від 08.11.2016 у справі №904/3479/16.

Перевіривши доводи заявника та проаналізувавши додані до заяви матеріали, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16 є необґрунтованою, а її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У справі №909/1060/16, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України постановою від 06.09.2017 залишив без змін постанову апеляційного суду та ухвалу суду першої інстанції про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником, за спеціальною процедурою відповідно до статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон про банкрутство). Суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин належного проведення процедури досудової ліквідації підприємства в порядку статей 105, 111 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як обов'язкової передумови для порушення щодо нього справи про банкрутство за особливостями провадження згідно із статтею 95 Закону про банкрутство. Судами встановлено прийняття власником боржника рішення про його ліквідацію як юридичної особи та створення ліквідаційної комісії, про що здійснено офіційну публікацію оголошення; внесення запису до ЄДРЮОФОПГФ про перебування боржника в стані припинення; проведення ліквідаційною комісією інвентаризації майна боржника та виявлення його активів на суму 3 095 227, 85 грн. та кредиторської заборгованості на суму 3 871 006 грн.; складення проміжного ліквідаційного балансу після закінчення строку для пред'явлення кредиторами вимог та його затвердження рішенням власника боржника.

Із постанови Вищого господарського суду України від 03.03.2016 у справі №902/1367/15, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про порушення справи про банкрутство боржника на підставі статті 95 Закону про банкрутство та припиняючи провадження у справі, суд касаційної інстанції виходив з того, що на момент звернення до господарського суду із заявою про порушення щодо боржника, який ліквідується власником, справи про банкрутство ліквідатором підприємства в порушення вимог статей 105, 111 ЦК України не було додержано досудової процедури ліквідації підприємства-боржника, а саме порушено строк пред'явлення кредиторами вимог до боржника, у заяві про порушення справи про банкрутство не зазначено відомостей про те, чи проводилась оцінка майна боржника, чи повідомлялись дебітори про припинення юридичної особи та чи заявлялись боржником претензії до них, а також не зазначено порядку формування активу та пасиву боржника на стадії його досудової ліквідації.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у справі №910/394/17, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про порушення справи про банкрутство боржника за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство та припинено провадження в цілому як безпідставно порушене. Суд касаційної інстанції виходив із встановлених апеляційним судом обставин ненадання ліквідаційною комісією боржника господарському суду належних та достатніх доказів на виконання вимог статей 105, 111 ЦК України щодо здійснення добровільної ліквідації боржника в досудовому порядку, як необхідної передумови для порушення щодо боржника справи про банкрутство на підставі статті 95 Закону про банкрутство. Апеляційним судом встановлено, що ліквідаційною комісією не було здійснено офіційного оприлюднення повідомлення про припинення підприємства-боржника як юридичної особи, не закрито рахунки боржника в установах банків, за винятком ліквідаційного рахунка, надано суду звіт про оцінку майна боржника, строк актуальності даних якого сплив, не вчинено дій щодо повернення відповідним органам дозвільних документів боржника, його печаток та штампів, а також не подано до контролюючих органів звітність за останній звітний період боржника як суб'єкта господарювання. Отже, Вищий господарський суд України погодився з висновками суду апеляційної інстанції про недодержання досудової процедури ліквідації боржника на момент звернення голови ліквідаційної комісії до суду із заявою про порушення справи про банкрутство.

Із постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі №904/3479/16, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про скасування постанови місцевого господарського суду про визнання банкрутом боржника, що ліквідується власником, та припинення провадження у справі, суд касаційної інстанції погодився із встановленими апеляційним судом обставинами неналежного проведення досудової ліквідації боржника, що в цілому виключає можливість порушення щодо боржника справи про банкрутство та визнання його банкрутом за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство. Суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновку, що в порушення вимог статей 105, 111 ЦК України ліквідатором неналежно проведено інвентаризацію майна боржника, не проаналізовано фінансово-майнового стану підприємства-боржника, не здійснено оцінку його майна, не вжито заходів щодо розшуку, виявлення активів боржника та стягнення його дебіторської заборгованості, у проміжному ліквідаційному балансі відображено недостовірні відомості щодо дебіторської заборгованості боржника, суду не надано доказів закриття банківських рахунків боржника та подання до контролюючих органів первинних та бухгалтерських документів боржника для проведення відповідних перевірок.

Отже, постанови Вищого господарського суду України від 06.09.2017 у справі №909/1060/16, від 03.03.2016 у справі №902/1367/15, від 19.07.2017 у справі №910/394/17 та від 08.11.2016 у справі №904/3479/16, прийняті судами із встановленням різних фактичних обставин здійснення досудової процедури ліквідації боржника та за умов різної оцінки судами обставин про повноту дій ліквідаційної комісії під час досудової ліквідації боржника, що виключає можливість їх перегляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017.

Виходячи з положень статті 111-21 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, необґрунтованість заяви про перегляд судових рішень господарських судів в порядку Розділу XII-2 ГПК України є підставою для відмови у допуску справи до провадження.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтями 111-16, 111-21 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи №909/1060/16 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати учасникам справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков