ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

28 березня 2018 року Справа № 915/50/18

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 б/н від 26.03.2018 у справі №915/50/18

за позовом: ОСОБА_1

(адреса реєстрації: 54001, АДРЕСА_1;

адреса для листування представника позивача адвоката ОСОБА_2:

54001, АДРЕСА_2),

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос Люкс"

(54003, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, буд.143),

2) Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг

Миколаївської міської ради Катана Ірини Анатоліївни

(54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20),

про: визнання недійсними рішень Загальних зборів засновників ТОВ "Ойкос Люкс", визнання протиправними та скасування записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, -

в с т а н о в и в:

22.01.2018 громадянин ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 22.01.2018, в якій просить суд:

- визнати недійсними рішення Загальних зборів засновників ТОВ "Ойкос Люкс" (ідент. код юр. особи 38622571), оформлені протоколами №2/2017 від 10.11.2017, №3/2017 від 20.11.2017 та №4/2017 від 04.12.2017;

- визнати протиправними та скасувати (видалити) записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Ойкос Люкс": від 13.11.2017 №6023453, від 14.11.2017 №7023453, від 21.11.2017 №9023453, від 04.12.2017 №0023453 та №6023453, від 05.12.2017 №1023453 та №2023453, поновивши в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ТОВ "Ойкос Люкс", які існували станом на 27.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при скликанні та проведенні Загальних зборів засновників ТОВ "Ойкос Люкс", оформлених протоколами №2/2017 від 10.11.2017, №3/2017 від 20.11.2017 та №4/2017 від 04.12.2017 були допущені порушення вимог ст.60 Закону України «Про господарські товариства».

26.03.2018 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову б/н від 26.03.2018 шляхом заборони Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів (статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос Люкс" (м.Миколаїв, вул.Велика Морська, 143; ідент. код юр. особи 38622571), які пов'язані зі зміною складу та часток учасників підприємства, розміру статутного фонду. У тому числі відчуження часток та корпоративних прав, виключення учасників, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління підприємством тощо, до вирішення справи по суті.

Заява представника позивача мотивована тим, що невжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду щодо поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. Враховуючи, що ОСОБА_1 незаконно вивели з числа засновників товариства, то учаснику ОСОБА_4 нічого не може завадить провести чергові збори без участі ОСОБА_1, що знову буде порушенням корпоративних прав і перешкоджатиме їх поновленню. До того ж, позивач стверджує, що протокол зборів від 10.11.2017 підписувала за довіреністю інша особа та провела реєстрацію протоколу навіть без підпису іншого засновника - ОСОБА_1, хоча і зазначила ОСОБА_1 в протоколі як присутнього.

При розгляді заяви судом взято до уваги наступне.

Відповідно до норм ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, відповідно до п.4) ч.5 ст.137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з п.45 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Суд, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для забезпечення позову надав оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття запропонованих ним заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 46 Постанови "Про практику розгляду і судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 №13, господарські суди, вживаючи заходи до забезпечення позову, зобов'язані точно вказати, які саме дії забороняється вчиняти відповідачу та іншим особам. Господарські суди не вправі забороняти товариству чи його посадовим особам вчиняти будь-які дії.

Відповідно до п.6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Якщо необхідність вжиття заходу щодо забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що у разі невжиття такого заходу йому буде завдано значної шкоди, він повинен обґрунтувати можливість завдання такої шкоди, її розмір, зв'язок можливої шкоди з предметом спору, а також необхідність і достатність для її запобігання вжиття саме цього заходу щодо забезпечення позову.

Відповідно до положень ст.28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставою для відмови у державній реєстрації є відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі.

З огляду на предмет позову, а саме визнання недійсними рішень Загальних зборів засновників ТОВ "Ойкос Люкс", заборона Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів (Статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос Люкс" є співрозмірною заявленим вимогам.

Враховуючи, що до вирішення спору по суті власник (учасник) ТОВ «Ойкос Люкс» ОСОБА_4 вправі (має можливість) внести зміни до відомостей про юридичну особу (відповідача), які містяться в Єдиному державному реєстрі та до її установчих документів і, тим самим, унеможливити (утруднити) відновлення порушених прав позивача (виконання рішення по справі), заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом заборони Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів (Статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос Люкс", які пов'язані зі зміною складу та часток учасників підприємства, розміру статутного фонду, у тому числі відчуження часток та корпоративних прав, виключення учасників, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління підприємством.

При цьому судом враховується, що відповідно до ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Керуючись ст.ст.136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів (Статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос Люкс" (м.Миколаїв, вул.Велика Морська, 143; ідентифікаційний код юридичної особи 38622571), які пов'язані зі зміною складу та часток учасників підприємства; розміру статутного фонду, у тому числі, відчуження часток та корпоративних прав; виключення учасників; зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства; зміну органів управління підприємством.

3. Ухвала є обов'язковою та набирає законної сили з 29.03.2018.

4. Дана ухвала дійсна для пред'явлення державному виконавцю на протязі 3-х років.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України

та підписана суддею 28 березня 2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва