ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2393/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.,

(У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №350 від 27.03.2018 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2018)

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю), ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» та Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл»

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2018

у справі № 916/2393/17

за позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл»

про стягнення 201 745,37 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» (далі Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» (далі Товариство, відповідач) про стягнення 201 745, 37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 12.12.2014 щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

04.12.2017 Підприємство надало до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору та по сплаті послуг письмового перекладу у розмірі 2 231,25 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.01.2018 (суддя Смелянець Г.Є.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Підприємства 19 360,68 грн. 3% річних та 290, 41 грн. судового збору. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені належними доказами, що позивачем були надані послуги відповідачу, останній прийняв їх без жодних зауважень, проте оплатив з порушенням встановлених договором строків. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині стягнення пені, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача пені, яка нарахована на заборгованість, що виникла у відповідача за послуги, які оплачуються у доларах США. Вимог щодо стягнення з відповідача пені за порушення оплати послуг у гривні позивачем до суду взагалі заявлено не було. При цьому, позивачем надано до суду два розрахунку пені, яка нарахована на послуги, що оплачуються у доларах США. Так, розрахунок, який наведений у позовній заяві, здійсненний позивачем шляхом переведення суми боргу в іноземній валюті на суму боргу у гривні за курсом НБУ станом на 18.09.2017 і застосування до цього боргу у гривні подвійної облікової ставки НБУ. Проте, чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому і пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні. Частково задовольняючи позовні вимоги стосовно 3% річних, суд встановив невідповідність в розрахунку позивача, у звязку з чим, суд зробив власний розрахунок 3% річних. Відмовляючи в частині задоволення позову про стягнення стягнення з відповідача судових витрат у вигляді вартості послуг письмового перекладу господарський суд зазначив, що витрати зі здійснення перекладу наданих до суду доказів, які подані до суду на іноземній мові, не повязані з розглядом справи, тобто не є судовими витратами у розумінні вимог ст.123 ГПК України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішення, Товариство та Підприємство звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Так, Товариство в своїй апеляційній скарзі просить суд, частково скасувати рішення, в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 19 360,68 грн. та в цій частині ухвалити нове рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Товариство обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що господарський суд безпідставно застосував ч.2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошових зобов'язань у вигляді зобов'язання боржника оплатити 3% річних від простроченої суми, та частково задовольнив на її підставі позовні вимоги позивача за начебто порушення саме з боку ПрАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» строків оплати в доларах США за послуги, які надавалися іноземним судновласникам, тому, що, по-перше не можливо віднести до грошових зобов'язань в розумінні ч.2 ст. 198 ГК України, ст.ст. 524, 533, 625 ЦК України розрахунки двох резидентів України між собою в доларах США без наявності відповідної ліцензії НБУ, що заборонено діючим законодавством України, за зобов'язаннями, визначеними виключно в доларах США. Також, на думку відповідача, суд першої інстанції не встановив вини ПрАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» у несвоєчасності оплат, і в чому вона полягає, що у відповідності до ст. 614 ЦК є підставою для відповідальності за порушення зобов'язання. Крім цього, Товариство зазначає, що з огляду на вимоги діючого законодавства України щодо здійснення резидентами України розрахунків в іноземній валюти , та представництва морськими агентами іноземних судновласників перед іншими резидентами України, особисто у ПрАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» не виникало обов'язку по оплаті рахунків ДП «ОМТП» в доларах США, які є в матеріалах справи, виставлених позивачем для подання іноземним судновласникам.

Товариство вважає, що з заявлених позовних вимог і доказів, якими вони обґрунтовуються, чітко вбачається наявність прострочення кредитора, яке передбачено ст.613 ЦК України, тому, що позивач не виставляв рахунки саме відповідачу, тому, у останнього навіть не виникало і підстав для здійснення оплат в доларах США за власний рахунок за рахунками позивача, які є в матеріалах справи, виставленими Товариством в доларах США саме для подання іноземним судновласникам.

Підприємство в своїй апеляційній скарзі просить суд, скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 181 101,38 грн., у вказаній частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга Підприємства обґрунтована тим, що позовні вимоги Підприємства щодо стягнення пені розраховано та заявлено у національній валюті, ціна позову визначалась у національній валюті та складає 201 745,37 грн. (лише сума рахунків в дол. США, на які нараховується пеня та 3% річних зазначені в гривневому еквіваленті згідно до офіційного курсу НБУ на дату заявлення вимоги). Тому, на думку позивача, висновки суду, що вимог щодо стягнення з відповідача пені за порушення оплати послуг у гривні Підприємством до суду взагалі заявлено не було є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 року колегією суддів у складі головуючого судді Головея В.М., суддів Разюк Г.П., Савицького Я.Ф. було відкрито апеляційне провадження у справі за вказаними апеляційними скаргами та справа призначена до розгляду на 14.03.2018.

02.03.2018 до суду апеляційної інстанції від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу Підприємства, в якому відповідач вважає апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, рішення в частині відмови в задоволенні заявлених позовних вимог по суті правильним та обґрунтованим нормами дію чого законодавства України.

07.03.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від Підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства, в якому позивач зазначає, що господарський суд дійшов до правильного висновку задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, отже апеляційна скарга Товариства не підлягає задоволенню.

06.03.2018 Товариство подало заяву про відвід суддів Головея В.М. та Савицького Я.Ф.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 року зупинено провадження у справі № 916/2393/17 до вирішення питання про відвід суддів Головея В.М. та Савицького Я.Ф.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 суддею для розгляду заяви про відвід суддів Головея В.М. та Савицького Я.Ф. визначено суддю Поліщук Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 (суддя Поліщук Л.В.) у задоволенні заяви відповідача про відвід суддів Головея В.М. та Савицького Я.Ф. відмовлено.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.03.2018 апеляційне провадження у даній справі було поновлено та розгляд апеляційної скарги призначено на 28.03.2018 року.

Представник позивача в судове засідання 28.03.2018 не зявився, та не скористався своїми правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Проте, така неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.03.2018 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 28.03.2018 представники відповідача надали пояснення, якими підтримали доводи апеляційної скарги Товариства та просили задовольнити останню.

Обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на них, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України апеляційний господарський суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, 12.12.2014 між Підприємством (Виконавець) та Товариством (Морський агент), який діє від імені та за рахунок судновласників - нерезидентів України, укладений договір КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту, предметом якого є надання Виконавцем нижчеперелічених послуг, які заявлені Морським агентом з обслуговування суден, які агентуються Морським агентом та забезпечення своєчасної оплати Морським агентом заявлених та виконаних Виконавцем послуг.

Всі роботи, які заявлені Морським агентом, виконуються Виконавцем у межах експлуатаційних можливостей та характеристик технічних засобів Виконавця, вказаних в їх паспортних даних та документах Класифікаційного товариства, кваліфікаційних можливостей працівників Виконавця у межах їх повноважень. За надані послуги Виконавцем послуги Морський агент зобовязується здійснювати оплату у відповідності до умов даного договору (п.п. 1.2, 1.3. Договору).

Згідно з п.2.1 договору Морський агент зобовязується:

- завчасно, як мінімум за 24 години, надавати в диспетчерську Виконавця заявку у письмовому вигляді на послуги, які необхідно виконати. Заявка має бути оформлена на фірмовому бланку Агента, із вказанням його юридичної та фактичної адреси, номеру даного договору та відповідати наступним умовам: містити повну інформацію про послугу, місце та строки її виконання; підписуватись уповноваженою особою та засвідчуватись печаткою Морського агенту (п.2.1.1);

- після закінчення виконання заявлених послуг забезпечити підписання нарядів та/або актів виконаних робіт (надання послуг) протягом одного робочого дня з моменту повідомлення Морського агенту Виконавцем (п.2.1.2);

- протягом 3-х робочих днів після укладання даного договору надавати Виконавцю перелік осіб, уповноважених отримувати рахунки в бухгалтерії Виконавця на оплату вказаних послуг із зразками підписів, вказанням ПІБ та займаної посади, копії довіреностей на осіб, які мають право підписання актів виконаних робіт зі сторони Морського агента (п.2.1.4);

- отримувати рахунки на оплату виконаних Виконавцем послуг в бухгалтерії Виконавця не пізніше 3-х робочих днів після дати підписання сторонами акта виконаних робіт (надання послуг) (п.2.1.5);

- оплачувати рахунки Виконавця в строк, вказаний п.3.2 даного договору, по тарифам, які діють у Виконавця на момент надання послуг (п.2.1.6).

Відповідно до п.2.2 договору Виконавець зобовязується:

- здійснювати виконання заявлених Морським агентом послуг, вказаних у п.1.1 даного договору, згідно з умовами даного договору (п.2.2.1);

- оформляти та підписувати наряди та акти виконаних робіт (надання послуг) протягом одного робочого дня та невідкладно передавати їх Морському агенту для підписання (п.2.2.3);

- належним чином оформляти рахунки за виконані послуги протягом 3-х робочих днів з моменту підписання сторонами акта виконаних послуг, а також забезпечити своєчасне оформлення та передачу Морському агенту податкових накладних (п.2.2.4).

Згідно з п.3.1 договору вартість послуг (робіт), виконаних Виконавцем по заявці Морського агента, визначається по тарифам Виконавця, діючим на момент виконання Виконавцем заявлених Морським агентом послуг. Розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця з урахуванням наступної формули: С = С1 х К1, де С - вартість надання послуг на момент виставлення Виконавцем рахунка, яка належить до оплати Морським агентом; С1 - вартість надання послуг на момент набрання чинності тарифів Виконавця, за якими надається послуга; К1 - коефіцієнт, який визначається як співвідношення курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату набрання чинності тарифів Виконавця. ПДВ нараховується у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до п.3.2 договору оплата послуг, які надаються Морському агенту та Судновласнику (судну) за даним договором здійснюється наступним чином:

- по судам, які плавають під українським прапором - в національній валюті України;

- по судам, які плавають під іншими прапорами (незалежно від фрахтувальників) - в доларах США в порядку та строки, встановлені НБУ.

Формування ставки для оплати в доларах США здійснюється за курсом НБУ на дату надання послуг з урахуванням формули, встановленої в пункті 3.1. По судам, які плавають під іноземними прапорами, а також по судам, які плавають під українським прапором та знаходяться під управлінням іноземної компанії, оплата може напряму здійснюватись Судновласником або його Генеральним агентом. Оплата наданих Виконавцем послуг/робіт здійснюється протягом 15-ти банківських днів після вручення Морському агенту рахунків Виконавця. Датою здійснення платежі вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Видатки по банківським послугам відносяться на рахунок Морського агента (Судновласника або його Генерального агента).

Згідно з п.3.3 договору Морський агент вважається належним чином повідомленим про необхідність вручення йому рахунка Виконавця на отримання ним телефонограми (або факсу) з одного з телефонів Виконавця або електронного листа з одної з електронних адрес Виконавця. Датою вручення Морському агенту рахунка Виконавця є настання будь-якої події, в залежності від того, яка настала раніше:

- дата в журналі видачі рахунків напроти підпису представника Морського агенту (п.2.1.4);

- дата надіслання рахунку поштою у випадку, коли рахунок надісланий Морському агенту листом з повідомленням (при невиконанні Морським агентом умов п.2.1.5 даного договору).

Згідно з п.6.1 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами за договором та буде діяти до 31.12.2015.

Відповідно до п.6.2 договору строк дії даного договору може бути продовжений за обоюдною письмовою згодою сторін за даним договором на новий строк.

Строк договору був продовжений додатковими угодами до 31.12.2017 (т. 1, а.с. 51).

На виконання умов договору позивач на підставі відповідних заявок відповідача надавав Товариству послуги швартування та буксирування, послуги протипожежного катеру, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

№871542 від 13.06.2015, №872346 від 12.09.2015, №740248 від 10.06.2016,

№740249 від 10.06.2016, №872278 від 09.10.2016, №872505 від 03.11.2016,

№872506 від 07.11.2016, №872507 від 09.11.2016, №872565 від 17.11.2016,

№872770 від 02.12.2016, №872788 від 15.12.2016, №872789 від 16.12.2016,

№872872 від 16.12.2016, №872703 від 05.12.2016, №872632 від 28.11.2016,

№872765 від 08.12.2016, №872766 від 09.12.2016, №№872871 від 09.12.2016,

№872769 від 30.11.2016, №872768 від 26.11.2016, №872637 від 23.11.2016,

№872638 від 25.11.2016, №860061 від 08.01.2017, №860044 від 08.01.2017.

На оплату наданих послуг позивачем виставлені відповідачу наступні рахунки:

№871542 від 23.06.2015 на суму 2 113,00 доларів США, вручений відповідачу 26.06.2015, строк оплати - до 20.07.2015;

№871346 від 16.09.2015 на суму 23 675,99 доларів США, вручений відповідачу 21.09.2015, строк оплати - до 12.10.2015;

№872278 від 17.10.2016 на суму 22 454,29 доларів США, вручений відповідачу 18.10.2016, строк оплати - до 08.11.2016;

№872505 від 14.11.2016 на суму 12 344,91 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016, строк оплати - до 12.12.2016;

№872506 від 14.11.2016 на суму 22 076,52 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016, строк оплати - до 12.12.2016;

№872507 від 14.11.2016 на суму 12 347,09 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016, строк оплати - до 12.12.2016;

№872565 від 22.11.2016 на суму 13 491,30 доларів США, вручений відповідачу 30.11.2016, строк оплати - до 21.12.2016;

№872632 від 06.12.2016 на суму 7 155,95 доларів США, вручений відповідачу 09.12.2016, строк оплати - до 30.12.2016;

№872703 від 09.12.2016 на суму 72 550,46 доларів США, вручений відповідачу 15.12.2016, строк оплати - до 06.01.2017;

№872765 від 19.12.2016 на суму 1381,27 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872769 від 21.12.2016 на суму 7 628,46 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872770 від 21.12.2016 на суму 6 588,28 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872638 від 21.12.2016 на суму 10 909,10 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872768 від 21.12.2016 на суму 13 497,61 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872637 від 21.12.2016 на суму 35 913,89 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872766 від 22.12.2016 на суму 1 830,20 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872789 від 23.12.2016 на суму 1 469,41 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872788 від 23.12.2016 на суму 1 188,66 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017;

№872871 від 30.12.2016 на суму 14 314,56 доларів США, вручений відповідачу 04.01.2017, строк оплати - до 26.01.2017;

№872872 від 30.12.2016 на суму 13 029,37 доларів США, вручений відповідачу 29.12.2016, строк оплати - до 23.01.2017;

№860044 від 18.01.2017 на суму 43 840,02 доларів США, вручений відповідачу 18.01.2017, строк оплати - до 08.02.2017;

№860061 від 18.01.2017 на суму 512,17 доларів США, вручений відповідачу 18.01.2017, строк оплати - до 08.02.2017;

№740248 від 13.06.2016 на суму 39 807,78 грн., вручений відповідачу 15.06.2016, строк оплати - до 07.07.2016;

№740249 від 14.06.2016 на суму 3 406,79 грн., вручений відповідачу 15.06.2016, строк оплати - до 07.07.2016.

Вищевказані рахунки відповідач оплатив у повному обсязі, про що Товариство не заперечує, але, із порушенням встановлених договором строків оплати, що підтверджується наявними у справі виписками по рахунку позивача.

Укладений між сторонами договір містить умови, які притаманні договору доручення, договору морського агентування, та договору надання послуг, тобто фактично є змішаним договором.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Згідно з п.2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348, морський агент - суб'єкт господарювання, який відповідно до договору морського агентування діє від імені та за дорученням судновласника як постійний представник судновласника та за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства; договір про надання послуг з вантажних операцій (далі - договір перевалки) - договір між портовим оператором або оператором терміналу та замовником, яким визначаються умови надання послуг з вантажних операцій в морському порту.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя (ч.1 ст.1000 ЦК України ).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до п.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стосовно позовних вимог в частині стягнення пені, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення суми пені, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Частина 3 ст. 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

За п. 3.3 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Положення ч. 2 ст. 533 ЦК України та ч. 2 ст. 198 ГК України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов'язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов'язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

Аналогічні положення наведені у п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14.

Облікова ставка Національного банку України - один із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для банків та інших субєктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів (ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-ХІV). Отже, відповідно до офіційного поняття облікової ставки, даний інструмент встановлює орієнтир незалежно від валют.

Укладеним між сторонами Договором від 12.12.2014 року крім іншого, передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Морський агент виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми платежу. Датою оплати платежів вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п. 4.2. Договору).

Згідно до положень ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГПК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (п. 2 ст. 551 ЦК України).

Отже, як було вищевказано вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги, так згідно з розрахунком суми пені Підприємства, позивач застосував офіційний курс долара США станом на 18.09.2017.

Судова колегія перевірила наданий позивачем розрахунок сум пені та дійшла висновку, що частина розрахунку сум пені мають арифметичні та технічні помилки.

Так, по наступним рахункам сума пені розраховано вірно:

№872278 від 17.10.2016; №872505 від 14.11.2016; №872506 від 14.11.2016;

№872507 від 14.11.2016; №872565 від 22.11.2016; №872632 від 06.12.2016;

№872703 від 09.12.2016; №872765 від 19.12.2016; №872769 від 21.12.2016;

№872770 від 21.12.2016; №872766 від 22.12.2016; №872789 від 23.12.2016;

№872788 від 23.12.2016; №860044 від 18.01.2017; №860061 від 18.01.2017.

Стосовно інших рахунків, судова колегія зробила власний розрахунок сум пені за кожним рахунком наданих послуг окремо, а саме:

По рахунку №872872 від 30.12.2016 сума заборгованості 13 029,37 дол. США (341 940,96 грн.) вручений відповідачу 29.12.2016, строк оплати - до 23.01.2017.

Відповідно до банківських виписок по даному рахунку була сплата

27.01.2017 на суму 7 756,11 дол. США (203 550,26 грн.)(т. 1, а.с. 110)

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
341940.9624.01.2017 - 26.01.2017314.0000 %0.077 %*786.93
Отже, сума пені по рахунку №872872 від 30.12.2016 за період з 24.01.2017 по 26.01.2017 складає 786,93 грн.

Відповідно до банківських виписок по даному рахунку також, була сплата

20.02.2017 на суму 5 273, 26 дол. США (138 390, 70 грн.) (т. 1, а.с. 111)

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
138390.7028.01.2017 - 19.02.20172314.0000 %0.077 %*2441.74
Сума пені по рахунку №872872 від 30.12.2016 за період з 28.01.2017 по 19.02.2017 складає 2 441,74 грн.

Загальна сума пені по рахунку №872872 від 30.12.2016 складає 3 228,67 грн.

По рахунку №872871 від 30.12.2016 на суму 14 314,56 доларів США (375 669,32 грн.), вручений відповідачу 04.01.2017, строк оплати - до 26.01.2017.

Відповідно до банківських виписок по даному рахунку була сплата

27.01.2017 на суму 8 500,53 дол. США (223 086, 72 грн.) (т. 1, а.с. 109)

20.02.2017 на суму 5 814,03 дол. США (152 582,60 грн.) (т. 1, а.с. 108)

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
152582.6028.01.2017 - 19.02.20172314.0000 %0.077 %*2692.14
Отже, сума пені за період з 28.01.2017 по 19.02.2017 та загальна сума пені по рахунку №872871 від 30.12.2016 складає 2 692,14 грн.

При перерахунку судовою колегією суми пені за рахунками №872638 від 21.12.2016; №872637 від 21.12.2016 розмір пені становить більше ніж розраховано позивачем, проте враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право - відповідно до ст. 46 ГПК України - належить виключно позивачу, суд не виходить за межі позовних вимог (ст. 14 ГПК України) та приймає заявлену позивачем суму пені рахунками №872638 від 21.12.2016; №872637 від 21.12.2016.

По рахунку №872768 від 21.12.2016 на суму 13 497,61 доларів США (354 229,39), вручений відповідачу 23.12.2016, строк оплати - до 17.01.2017.

Згідно із банківськими виписками по рахунку №872768 від 21.12.2016 була сплата

08.02.2017 на суму 7 532,99 дол. США (197 694,73 грн.) (т. 1, а.с. 91)

Сума пені за період з 18.01.2017 по 07.02.2017 позивачем розрахована вірно та складає 5 706,49 грн.

Згідно із банківськими виписками по рахунку №872768 від 21.12.2016 була сплата

20.02.2017 на суму 5 964,62 дол. США (156 534,66 грн.) (т. 1, а.с. 108)

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
156534.6609.02.2017 - 19.02.20171114.0000 %0.077 %*1320.90
Отже, сума пені по рахунку №872768 від 21.12.2016 за період з 09.02.2017 по 19.02.2017 складає 1 320, 90 грн.

Загальна сума пені по рахунку №872768 від 21.12.2016 складає 7 027,39 грн.

Тобто, за розрахунком судової колегії загальна сума пені складає 172 822,98 грн., у звязку з чим, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Підприємства частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно частково задовольнив ці вимоги.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні гривні (правовий висновок Верховного суду України, який міститься у постанові від 22.03.2017р. у справі №6-2829цс16).

Судова колегія перевіривши правильність розрахунку 3% річних проведеного судом першої інстанції, дійшла висновку, що розрахунок 3% річних, проведений господарським судом є методологічно та арифметично вірним, адже при перерахунку суми 3% річних судом апеляційної інстанції розмір 3% річних співпали з розрахунком господарського суду. Так, розмір 3% річних складає 19 360,68 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи Товариства в апеляційній скарзі, що останній за договором діє як морський агент від імені та за рахунок судновласників - нерезидентів, а тому відповідальність за несвоєчасну оплату послуг мають нести саме нерезиденти, адже договір КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 12.12.2014, який за своєю правовою природою є змішаним договором, укладений не з судновласником-нерезидентом, а саме з відповідачем, і саме відповідачем, як стороною цього договору, встановлено зобовязання щодо оплати послуг та відповідальність за порушення строків цієї оплати. Питання щодо повноважень відповідача на укладання з позивачем договору саме з такими умовами не стосуються позивача, оскільки регулюються між відповідачем та судновласником - нерезидентом. Окрім того, умови укладеного між позивачем і відповідачем договору щодо відповідальності відповідача є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку, а тому повинні бути виконанні сторонами.

За таких обставин, Одеський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства не підлягає задоволенню, як необґрунтована, апеляційна скарга Підприємства підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, оскільки ґрунтується на неповному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, у звязку з чим, частково не відповідає нормам матеріального права України.

Господарські витрати розподілені з врахуванням приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» - задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2018 року частково скасувати. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

172 822, 98 грн. - пені,

19 360,68 грн. - 3 % річних,

2 882,75 грн. компенсації по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» 3 888, 51 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Принцевська Н.М.

ОСОБА_4