ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 5/112-Б-10
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Богатиря К.В.

Суддів: Головей В.М., Таран С.В.

Секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від МПП «ТАВРІЯ» - Арбітражний керуючий Акопян Г.Г., за посвідченням;

від МПП «ТАВРІЯ» - Мітяєв С.В., за довіреністю;

від ОСОБА_3 - адвокат Хандога В.В., за довіреністю;

від ПАТ «ІМЕКСБАНК» - Кульбаба В.В., за довіреністю;

Інші представники учасників справи в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року (суддя суду першої інстанції: Сулімовська М.Б.; дата складання повного тексту: 08.12.2017; час і місце оголошення рішення: 01.12.2017 о 10:27 год., 73000, м. Херсон, вул. Театральна (Горького), 18, Господарського суду Херсонської області, зала судових засідань № 1)

по справі № 5/112-Б-10 (в межах провадження у справі про банкрутство МПП «ТАВРІЯ»)

за заявою Ліквідатора МПП «ТАВРІЯ» арбітражного керуючого Акопян Г.Г.

до ОСОБА_3

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7

про зобов'язання повернути майно

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду Херсонської області від 04 травня 2012 року по справі № 5/112-Б-10 боржника МПП «ТАВРІЯ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У квітні 2017 року до Господарського суду Херсонської області звернувся ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Акопян Г.Г. із заявою до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.), в якій просив суд зобов'язати останню повернути в ліквідаційну масу Малого приватного підприємства «ТАВРІЯ» (далі - МПП «ТАВРІЯ») майно, набуте за результатами аукціону, а саме: 1/2 частину Комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. №б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого входить обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.

Заява ліквідатора обґрунтована тим, що 12 грудня 20104 року відбувся аукціон з продажу майна МПП «ТАВРІЯ», за результатами якого, крім іншого, ОСОБА_3 стала набувачем об'єкту нерухомості, а саме: комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого входить обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт. Однак, згодом ОСОБА_3 за Договором дарування від 08.07.2015 відчужила 1/2 частину власності на придбаний комплекс нежитлових будівель і споруд ОСОБА_7. Проте, постановою Вищого господарського суду України від 01 лютого 2017 року по справі № 5/112-Б-10 визнано недійсними результати вищевказаного аукціону від 12 грудня 20104 року з продажу майна МПП «ТАВРІЯ». Оскільки вищезазначене рухоме та нерухоме майно перейшло у власність ОСОБА_3 на підставі проведеного аукціону, результати якого в подальшому було визнано недійсними, то останньою, як стороною такого правочину, отримане майно має бути повернуто в порядку реституції.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року заяву ліквідатора прийнято до розгляду та ухвалено розгляд заяви у відокремленому провадженні в межах справи № 5/112-Б-10 про банкрутство МПП «ТАВРІЯ».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11 травня 2017 року залучено ОСОБА_7 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10 (суддя Сулімовська М.Б.) заяву ліквідатора МПП «ТАВРІЯ» арбітражного керуючого Акопян Г.Г. задоволено частково, а саме ухвалено:

- ОСОБА_3 повернути на користь МПП «ТАВРІЯ» для включення до ліквідаційної маси наступне рухоме майно: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 21 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.;

- скасовано арешти та заборони відносно об'єкту нерухомості: 1/2 частини комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, та обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт., вжиті ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року у справі № 5/112-Б-10;

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь МПП «ТАВРІЯ» судовий збір в сумі 800 грн.

Розглянувши заяву по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність заявлених вимог, однак задовольнив їх частково, а саме в частині зобов'язання ОСОБА_3 передати МПП «ТАВРІЯ» для включення до ліквідаційної маси рухомого майна - обладнання, що входило до складу об'єкту нерухомості, придбаного за результатами аукціону з продажу майна боржника, що відбувся 12.12.2014 з огляду на те, що зазначене рухоме майно залишилось у її володінні та не було відчуження на користь третіх осіб.

В задоволенні решти вимог місцевий господарський суд відмовив, оскільки станом на час звернення ліквідатора із даною заявою до суду ОСОБА_3 відчужила спірне майно, а саме нерухоме майно - 1/2 частину Комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, на користь третьої особи.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10, а саме в частині зобов'язання ОСОБА_3 повернути на користь МПП «ТАВРІЯ» рухоме майно для включення до ліквідаційної маси та у задоволенні заяви Ліквідатора МПП «ТАВРІЯ» арбітражного керуючого Акопян Г.Г. в цій частині відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на те, що до спірних правовідносин не застосовується норми ст. 216 ЦК України, оскільки між ОСОБА_3 та МПП «ТАВРІЯ» жодних договорів не укладалось.

Крім того, скаржник зазначає, що обставини, які суд вважав встановленими, є недоведеними, а висновки не відповідають обставинам справи з огляду на відсутність в матеріалах справи обґрунтованих доказів щодо наявності спірного рухомого майна у відповідача.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Ліквідатор МПП «ТАВРІЯ» арбітражного керуючого Акопян Г.Г. заперечує проти доводів ОСОБА_3 та просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10 в оскаржуваній частині залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10 січня 2018 року колегією суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Жекова В.І., Разюк Г.П., апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, які перешкоджають відкриттю апеляційного провадження по справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року поновлено ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10; відкрито апеляційне провадження по справі № 5/112-Б-10 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз'яснено учасникам справи про їх право не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31 січня 2018 року справу № 5/112-Б-10 призначено до розгляду на 05 березня 2018 року о 12:00 год.

У зв'язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя про відставку судді Жекова В.І., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи від 03.03.2018, яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2018 розподілена складу колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Разюк Г.П., Таран С.В..

В судовому засіданні від 05 березня 2018 року по справі було протокольно оголошено перерву щодо розгляду апеляційної скарги до 26 березня 2018 року о 11:30 год., про що під розписку повідомлено представників ОСОБА_3 та МПП «ТАВРІЯ». Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05 березня 2018 року повідомлено кредиторів (ПАТ «Банк Демарк»; ПАТ «Марфін Банк»; ПАТ «ПриватБанк»; ПАТ «Імекс Банк»; ПАТ «Кредо Банк»; ПАТ «Банк Форум»; ПП «Агродія») та третю особу на стороні відповідача - ОСОБА_7 про те, що розгляд справи № 5/112-Б-10 (в межах провадження у справі про банкрутство МПП «ТАВРІЯ») призначено на 26 березня 2018 року о 11:30 год.

В зв'язку з перебуванням судді-члена колегії Разюк Г.П. у відпустці, по справі № 5/112-Б-10 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи від 23.03.2018, яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018 розподілена складу колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Головей В.М., Таран С.В..

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23 березня 2018 року справу № 5/112-Б-10 прийнято до провадження у зміненому складі суддів.

В судове засіданні 26 березня 2018 року ОСОБА_7 (третя особа) та представники кредиторів (ПАТ «Банк Демарк»; ПАТ «Марфін Банк»; ПАТ «ПриватБанк»; ПАТ «Кредо Банк»; ПАТ «Банк Форум»; ПП «Агродія») не з'явились без повідомлення про причини неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать відповідні реєстри поштових відправлень ОАГС, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а також роздруківки з сайту Укрпошти. Вказані документи додані до матеріалів справи та в повній мірі свідчать про належне повідомлення зазначених осіб про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Одеським апеляційним господарським судом

Оскільки зазначені вище особи не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутністю уповноважених представників кредиторів (ПАТ «Банк Демарк»; ПАТ «Марфін Банк»; ПАТ «ПриватБанк»; ПАТ «Кредо Банк»; ПАТ «Банк Форум»; ПП «Агродія») та третьої особи - ОСОБА_7

Заяви та клопотання сторонами до суду не заявлялись.

Згідно ст. 269 ч. 1 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції виключно в межах, що стосується повернення рухомого майна, яке було предметом купівлі-продажу на торгах, результати яких визнано недійсними в судовому порядку. В іншій частині ухвала господарського суду від 01 грудня 2017 року сторонами не оскаржена, тому колегія суддів відповідно до вимог ст. 269 ч. 1 ГПК України перевіряє законність і обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто виключно з питань повернення рухомого майна. Інші питання, які вирішувалися ухвалою суду від 01.12.2017 в межах справи про банкрутство, апеляційним господарським судом в рамках даного апеляційного провадження не переглядаються.

Вислухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 грудня 2014 року відбувся аукціон з продажу майна МПП «ТАВРІЯ», за результатами якого, крім іншого, було продано наступний об'єкт нерухомості: Комплекс нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого входить обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.

Набувачем вищезазначеного майна стала ОСОБА_3.

Між тим, згодом ОСОБА_3 за Договором дарування від 08 липня 2015 року відчужила 1/2 частину власності на придбаний комплекс нежитлових будівель і споруд ОСОБА_7.

В подальшому, постановою Вищого господарського суду України від 01 лютого 2017 року по справі № 5/112-Б-10 визнано недійсними результати аукціону від 12 грудня 2014 року з продажу майна МПП «ТАВРІЯ».

У зв'язку з визнанням недійсними результатів аукціону ліквідатор просив суд зобов'язати ОСОБА_3 повернути в ліквідаційну масу МПП «ТАВРІЯ» майно, набуте за результатами означеного аукціону, а саме: 1/2 частину Комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого входить обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт.

Як з'ясовано судом першої інстанції, під час розгляду справи, 07 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній придбав у власність іншу 1/2 частину спірного нерухомого майна у попереднього власника - ОСОБА_3

Отже, станом на час розгляду даної справи об'єкт нерухомості - 1/2 частина комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, вибув з володіння відповідача ОСОБА_3.

Як слідує з вищевказаних Договору дарування від 08.07.2017 та Договору купівлі-продажу від 07.04.2017, у власність третьої особи ОСОБА_7 за кожним договором було передано по 1/2 частині об'єкту нерухомості.

Проте, зазначені договори не містять відомостей про відчуження обладнання, що входить до його складу, а саме: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт..

ОСОБА_3 у своїх заявах від 22.05.2017 та 12.09.2017 посилалась на те, що визначене ліквідатором обладнання, придбане на аукціоні з продажу майна МПП «ТАВРІЯ» 12.12.2014, знаходилось у непридатному для використання стані, у зв'язку з чим було продано на металобрухт та дрова, та на даний час відсутнє, що також, за твердженнями ОСОБА_3, підтверджується інформацією Нововоронцовського ДВС за результатами перевірки наявності вказаного рухомого майна.

Згідно витягу з інформаційного повідомлення про результати проведення другого повторного аукціону з продажу майна МПП «ТАВРІЯ», що розміщене на веб-сайті Вищого господарського суду України за номером публікації 12526 від 16.12.2014р. підтверджено, що до лоту №19 було включено комплекс нежитлових виробничих будівель та споруд, до складу якого входить обладнання у кількості 57 шт., що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1. За характеристиками обладнання - було в експлуатації, місцями вимагає деякого ремонту.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності станом на 30.06.2014р. про вартість майна, вартість комплексу нежитлових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, становить 865 674,00 грн.; вартість обладнання, що входить до його складу, а саме: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт. - становить 85 526,48 грн.

Розглянувши заяву ліквідатора про повернення майна по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність заявлених вимог, однак задовольнив їх частково, а саме в частині зобов'язання ОСОБА_3 передати МПП «ТАВРІЯ» для включення до ліквідаційної маси рухомого майна - обладнання, що входило до складу об'єкту нерухомості, придбаного за результатами аукціону з продажу майна боржника, що відбувся 12.12.2014 з огляду на те, що зазначене рухоме майно залишилось у її володінні та не доведено фактів відчуження на користь третіх осіб. В іншій частині відмовив, оскільки станом на час звернення ліквідатора із даною заявою до суду, ОСОБА_3 відчужила спірне майно, а саме нерухоме майно - 1/2 частину Комплексу нежитлових виробничих будівель та споруд, на користь третьої особи.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині повернення рухомого майна з огляду на таке.

Як було встановлено вище, постановою Вищого господарського суду України від 01 лютого 2017 року по справі № 5/112-Б-10 визнано недійсними результати аукціону від 12 грудня 2014 року з продажу майна МПП «ТАВРІЯ».

За приписами ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

За висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові від 29 квітня 2015 року по справі № 903/134/13-г, положення ст. 216 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню лише до сторін недійсного правочину (угоди). У разі ж встановлення обставин перебування проданого за недійсним правочином майна у третьої особи (яка не є стороною недійсного правочину) має бути застосований інший правовий механізм повернення вказаного майна. У такому разі застосовуються засоби захисту, передбачені, зокрема нормами ст.ст. 387, 388, 392 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вказаний висновок Верховного Суду України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі звернення із вимогами про застосування наслідків недійсного правочину з купівлі-продажу майна у вигляді двосторонньої реституції за нормами ст. 216 Цивільного кодексу України, підлягають з'ясуванню обставини перебування саме у покупця на момент розгляду спірних правовідносин проданого майна, оскільки непідтвердження або спростування цих обставин та фактів унеможливлює застосування норм вказаної статті та є неправомірним.

Як було зазначено вище, за результатами проведеного 12 грудня 2014 року аукціону з продажу майна МПП «ТАВРІЯ» за результатами якого, крім іншого, було продано наступний об'єкт нерухомості: Комплекс нежитлових виробничих будівель та споруд, інв. № б/н, що розташований за адресою: Херсонська обл., Нововоронцовський район, АДРЕСА_1, загальною площею 3 763,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, до складу якого входило обладнання: стелажі металеві - 4 шт., стелаж дерев'яний 4 полиці - 1 шт., шафа холодильна - 1 шт., калорифер - 5 шт., ваги електронні 150 кг (без номера) - 1 шт., конструкція для сушіння фруктів - 10 шт., транспортер - 1 шт., контейнери для овочів - 32 шт., балон кисневий - 1 шт., столярний станок - 1 шт. Набувачем вищезазначеного якого стала ОСОБА_3.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази вибуття відповідного рухомого майна із власності ОСОБА_3, а також докази відчуження будь-яким чином спірного майна на користь третіх осіб, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі. Не знайшли свого підтвердження відповідні обставини і під час нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст. 34 ГПК України в редакції, яка діяла на час винесення оскарженої ухвали суду, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними та допустимими доказами на думку колегії суддів щодо підтвердження обставин вибуття рухомого майна із власності ОСОБА_3 шляхом його продажу на металолом та на дрова можуть бути документи, передбачені чинним законодавством, зокрема договори купівлі-продажу, акти прийому-передачі, квитанції, накладні тощо. Будь-яких документів від ОСОБА_3 з вказаного питання до суду не надходило, осіб, яким вона нібито відчужила спірне рухоме майно вона не конкретизувала та не зазначила, що ставить під сумнів її твердження про відчуження вказаного майна невідомим їй особам.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно відчуження нею як власником спірного майна у встановлені законом спосіб та формі.

Доводи апелянта стосовно того, що ліквідатор банкрута повинен доводити обставини фактичної наявності у неї спірного майна не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки у заяві до суду ліквідатор обґрунтовує свої вимоги встановленими судовим рішенням по справі фактами проведення торгів, на яких переможцем та покупцем майна банкрута була саме ОСОБА_3 Що в подальшому відбувалося із вказаним майном не може бути відомим ліквідатору у зв'язку із припиненням права власності на це майно з боку банкрута та перехід майна у власність ОСОБА_3 Апелянт не вказує на втрату або знищення нею спірного майна, а саме стверджує про його відчуження на металолом та на дрова, оцінку чого вже надано було колегією суддів вище за текстом постанови.

Інші доводи апелянта в частині того, що до спірних правовідносин не застосовується норми ст. 216 ЦК України, оскільки між ОСОБА_3 та МПП «ТАВРІЯ» жодних договорів не укладалось не приймається до уваги колегією суддів на підставі наступного.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином.

Такого висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 904/9284/14.

Крім того, аналогічний висновок щодо правової природи процедури реалізації майна на торгах викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема: від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 29 червня 2016 року у справі № 6-370цс16.

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Положеннями ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, шо право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У зв'язку з тим, що результати проведення аукціону від 12 грудня 2014 року з продажу майна позивача, визнано судом недійсним, то відповідач не набув права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності задоволення заяви ліквідатора в частині зобов'язання ОСОБА_3 передати МПП «ТАВРІЯ» для включення до ліквідаційної маси рухомого майна - обладнання, що входило до складу об'єкту нерухомості, придбаного за результатами аукціону з продажу майна боржника, що відбувся 12.12.2014 з огляду на те, що зазначене рухоме майно залишилось у її володінні та не було відчуження на користь третіх осіб.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, фактично повторюють його доводи викладені у відзиві на позов і яким місцевий суд дав належну оцінку, на переконання колегії суддів не доводять помилковість прийнятої місцевим господарським судом ухвали, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для її скасування.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з цим апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції в частині оскарження - без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 270, 275 п. 1 ч. 1, 276, 281, 282, 283, 284, 287 п. 2 ч. 3 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року по справі № 5/112-Б-10 (в межах провадження у справі про банкрутство МПП «ТАВРІЯ») в частині повернення банкруту рухомого майна (пункт 2 резолютивної частини ухвали) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано судом 28.03.2018р.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Суддя В.М. Головей

Суддя С.В. Таран