ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2018 Справа № 905/2895/17

Господарський суд Донецькї області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Словянської місцевої прокуратури, м. Словянськ, Донецька область в інтересах держави в особі позивача: Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область

до відповідача: Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, м. Словянськ, Донецька область

про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев в сумі 22 460 грн. 00 коп., -

За участю представників сторін:

прокурор: Хряк О.О. - за посвідченням №028256 від 15.08.2014р.;

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 10-53 від 10.01.2017-р

від відповідача: не зявився;

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.03.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Словянської місцевої прокуратури, м. Словянськ, Донецька область в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м.Костянтинівка, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, м. Словянськ, Донецька область про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев в сумі 22 460 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідачем було заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу шляхом видалення зелених насаджень, а саме 18 сироростучих дерев на території, що входить до складу Регіонального ландшафтного парку «Слов'янський курорт» без оформлення відповідних дозволів та документів на знос зелених насаджень, у звязку з чим просив суд стягнути з Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, м. Словянськ, Донецька область розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження зелених насаджень, у розмірі 3250 гривень на користь держави.

Ухвалою суду від 14.12.2017р. господарським судом Донецької області було порушено провадження по справі, розгляд справи призначений на 18.01.2018р.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 18.01.2018р. визначено розгляд справи № 905/2895/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 20.02.2018р.

Ухвалою суду від 20.02.2018р. відкладено підготовче судове засідання на 15.03.2018р.

Ухвалою суду від 15.03.2018р. закрито підготовче провадження у справі №905/2895/17 та призначено розгляд справи по суті на 28.03.2018р.

Прокурор в судове засідання зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги прокурора. 15.01.2018р. на адресу господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що перевірку проведено згідно ухвали Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27.01.2017р. про надання дозволу на проведення перевірки Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт», з використанням матеріалів кримінального провадження №0000114 від 11.11.2016р., передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017р. Державною екологічною інспекцією у Донецькій області було складено протокол №000145, відповідно до якого 15.12.2016р. о 11-20 год. було встановлено порушення ОСОБА_2 дотримання режиму території природно-заповідного фонду, а саме: при проведенні роботи з демонтажу теплової мережі, що належить ДП СКРЦ «Словянський курорт», знищені до ступеня припинення росту 18 сирорастучих дерев, діаметром від 8,0 см до 33 см, породи: яблуня, груша, ясень, акація та клен, без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.. ст. 23, 24, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд», ст..ст. 12, 38, 40, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 25 Закону України «Про рослинний світ».

В подальшому, Державною екологічною інспекцією у Донецькій області на підставі ухвали слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27.01.2017р. у кримінальному провадженні № 0000114 від 11.11.2016р. здійснено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Дочірнім підприємством Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, в ході здійснення якої складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, утримання, зелених насаджень у населених пунктах України № 06-02 від 20.02.2017р.

В ході вказаної перевірки було встановлено, що згідно з робочим проектом реконструкції благоустрою та озеленення території розроблено у 1995 році лісні насадження на території ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» віднесені до лісів 1 групи. Загальна площа насаджень склала 68 га, із них 32 га загальнокурортний парк та 36 га лісопарк, який на північному сході переходить у сосновий ліс. Загальна кількість дерев згідно цього документу складає 4010 одиниць.

При проведенні робіт з демонтажу теплової мережі, що належить Дочірньому підприємству «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» встановлено факт порушення режиму території природно заповідного фонду. На території, що входить до складу Регіонального ландшафтного парку «Слов'янський курорт» знищені до ступеня припинення росту 18 сирорастучих дерев відповідно діаметрами у корі біля шийки кореня: 8,0 см.-2шт.; 8,5 см. 1 шт.; 10,0 см. 1 шт.; 17,5 см. 1 шт.; 19,0 см. 1 шт.; 20,0 см. 1 шт.; 20,5 см. 1 шт.; 21,0 см. 2 шт.; 23,0 см. 1 шт.; 25,0 см. 1 шт.; 27,0 см. 3 шт.; 27,5 см. 1 шт.; 28,5 см. 1 шт.; 33,0 см. 1 шт., породи яблуня, груша, ясень, акація й клен, без правовстановлюючих документів. Відповідальною особою за розробку цих документів є начальних відділу експлуатації основних фондів, будівництва та ремонту головний інженер ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ОСОБА_2 Зазначене є порушенням ст. ст. 23, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст.ст. 12, 40, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 25, 40 Закону України «Про рослинний світ».

За результатами вказаної перевірки було видано припис № 06-2 від 22.02.2017р. про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Донецької області ОСОБА_3 відповідно до Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев'яніле стебло, до ступеня припинення росту, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 24.07.2013р. №541, було виконано розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження зелених насаджень, відповідно до якого загальний розмір шкоди складає 22 460 грн. 00 коп.

Постановою Словянського міськрайонного суду від 27.03.2017р. по справі №243/946/17 (провадження № 3/243/301/2017), винесеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 000145 від 25.01.2017р.) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 255,0 грн.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 19.04.2017р. по справі №33/775/121/2017 постанову Словянського міськрайонного суду від 27.03.2017р. було скасовано у звязку з тим, що суддею першої інстанції в порушення ст. 38 КУпАП було ухвалено постанову, після закінчення передбаченого строку.

Державною екологічною інспекцією у Донецькій області на адресу відповідача направлена претензія від 06.09.2017р. за №06-1293 про необхідність сплати заподіяного збитку в розмірі 22 460 грн. 00 коп. До претензії був доданий розрахунок шкоди, заподіяної Дочірнім підприємством Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Приписи ч. 3 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" забороняють будь-яку діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням, на землях природно-заповідного фонду.

Статтею 8 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду забезпечується, зокрема, шляхом встановлення заповідного режиму; організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об'єктів; проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання; додержання вимог щодо охорони територій та об'єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, проведення екологічних експертиз; встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об'єктів тощо.

Згідно ст. 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» державний контроль за додержанням режиму територій та обєктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, його органами на місцях.

Статтею 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища, здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону України Про рослинний світ особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу несуть відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об'єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об'єктом природно-заповідного фонду України.

До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам'ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Порядок організації, використання і охорони територій та об'єктів природно-заповідного фонду, додаткові їх категорії визначаються законодавством України.

Статтею 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд" передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать, зокрема природні території та об'єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про природно-заповідний фонд" регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об'єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Згідно ст. 24 Закону України "Про природно-заповідний фонд" на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об'єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об'єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку.

Згідно із ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно приписів ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навклоишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За змістом ст.1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 1166 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають з правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає у випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкоду заподіяно незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі № 3-18гс15 та від 19.08.2014 № 3-51гс14.

Ст. 65 Закону України "Про природно-заповідний фонд" розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об'єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд", затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду внаслідок, зокрема, незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев'яніле стебло, до ступеня припинення росту.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Указом №454/2011 від 13.04.2011р. Президента України затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, за змістом п.1 якого державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п.7 вказаного Положення Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Наказом №136 від 12.12.2011р. Державної екологічної інспекції України було затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію у Донецькій області.

За змістом п.п.3, 4 цього Положення основними завданнями Державної екологічної інспекції у Донецькій області є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах Донецької області. Вказана інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог, зокрема, законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Відповідно до приписів п.2 постанови №408 від 13.08.2014р. Кабінету Міністрів України «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребується у разі, якщо такі перевірки проходять за рішенням суду та на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

За правилами пунктів 1 і 5 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

За приписами ст.107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з п.6.11 Положення про Державну екологічну інспекцію у Донецькій області вказана інспекція для виконання покладених на неї завдань має право розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства та предявляти претензії.

Як встановлено судом, відповідачем порушені вимоги Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, утримання, зелених насаджень у населених пунктах України № 06-02 від 20.02.2017р. В діях відповідача вбачається незаконне видалення зелених насаджень, а 18 сироростучих дерев на території, що входить до складу Регіонального ландшафтного парку «Слов'янський курорт» без оформлення відповідних дозволів та документів на знос зелених насаджень.

У п.1.2 розяснення Вищого Арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища №02-5/744 від 27.06.2001р. вказано, що шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

За розрахунком Державної екологічної інспекції у Донецькій області, проведеним на підставі акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, утримання, зелених насаджень у населених пунктах України № 06-02 від 20.02.2017р. Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вирубування лісових насаджень складає 22 460 грн. 00 коп.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем розміру шкоди в сумі 22 460 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що матеріалами справи доведено факт заподіяння державі шкоди внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, позовні вимоги про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев в сумі 22 460 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

За приписами ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно приписів п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

За змістом п.4 ч.2 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

У главі 9 Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Державної казначейської служби України №128 від 09.08.2013р., передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевими бюджетами, зараховуються на аналітичні рахунки, відкриті в Головних управліннях Казначейства на ім'я органу Казначейства за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами» Плану рахунків в розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру зарахованих до бюджетів платежів) на рахунки 3311, у регламентований час розподіляються Головними управліннями Казначейства за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України, обласного бюджету Донецької обласної ради та місцевого бюджету м. Словянська, шляхом зарахування коштів на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Донецькій області за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами" Плану рахунків в розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на його неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили прокурора звернутися до суду.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України, п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 2 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 1172, 1166 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», ст.. 2, ч. 1 ст. 5, ст. ст. 35, 38, 40, 42, 47, 61, 65, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 3, 7, 8, ч. 1 ст. 23, ст.ст. 24, 62, 65 Закону України «Про природо-заповідний фонд», ст.ст. 12, 13, 73, 74, ч. 4 ст.75, ст.ст. 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Керівника Словянської місцевої прокуратури, м. Словянськ, Донецька область в інтересах держави в особі позивача, Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область до Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця, м. Словянськ, Донецька область про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев в сумі 22 460 грн. 00 коп. задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м. Словянськ, вул. Пушкінська, буд. 2, ) на користь Державного бюджету України, обласного бюджету Донецької обласної ради та місцевого бюджету м. Словянська, завдані порушенням природоохоронного законодавства збитки в розмірі 22 460 грн. 00 коп., зарахувавши кошти на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Донецькій області за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами" Плану рахунків в розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету (р/рахунок 005, МФО 834016, , код платежу 24062100).

Стягнути з Дочірнього підприємства Санаторно-курортний реабілітаційний центр Словянський курорт ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (84110, Донецька область, м. Словянськ, вул. Пушкінська, буд. 2, ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6; р/р 6251, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 28.03.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2018р.

Суддя Ю.С. Мельниченко