У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 квітня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/188/18

Суддя Шморгун В.В., розглянувши матеріали позовної заяви №06/08-1 від 06.03.2018

Позивач: Чернігівська обласна корпорація агропромислового будівництва,

, вул. В. Дрозда, 11, м. Чернігів, 14007

Відповідач: Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради,

, вул. Шевченка, 50, м. Чернігів, 14035

Предмет спору: про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Чернігівською обласною корпорацією агропромислового будівництва подано позов до Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради, у якому позивач просить суд визнати недійсним договір про спільні володіння та дольову участь в утриманні гуртожитку від 01.08.2001. Також позивач просить залучити до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Житлово-комунальне підприємство Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (далі - ЖКП корпорації «Чернігівоблагропромбуд») та Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, оскільки вважає, що рішення у справі може вплинути на їх права та обов'язки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у спірному договорі зазначено, що він укладений між співвласниками гуртожитку в особі начальника тролейбусного управління Головченка В.В. та голови об'єднання «Чернігівагробуд» Крамаренка А.І. Цей договір підписаний начальником Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва Гладковською Г.І., проте не був підписаний стороною спірного договору - позивачем. Позивач вказує, що жодних повноважень на підписання спірного договору Житлово-комунальному підприємству Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва він не надавав. Посилаючись на ст. 203, 207, 215 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що договір про спільні володіння та дольову участь в утриманні гуртожитку від 01.08.2011 підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У зв'язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 19.03.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених судом недоліків шляхом подання до суду, відповідачу та третім особам у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України:

- письмових пояснень, які містять виклад фактичних обставин справи;

- недоданих доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини.

Згідно з поштовим повідомленням про вручення ухвала суду від 19.03.2018 вручена позивачу 21.03.2018, а отже 5-ти денний строк, встановлений судом для усунення недоліків шляхом подання відповідних документів, закінчився 26.03.2018.

26.03.2018 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення №07/188 від 22.03.2018, до яких додано копії ухвал Господарського суду Чернігівської області від 04.01.2018 та від 01.03.2018 у справі 927/26/18, копію договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві господарського відання №75/12 від 27.06.2012, копію позовної заяви від 22.12.2017 №05-179-17 та докази направлення письмових пояснень з доданими до них документами відповідачу та третім особам.

Розглянувши подані матеріали суд встановив наступне.

Як зазначено у позовній заяві та у самому спірному договорі, він укладений між співвласниками гуртожитку та головою об'єднання «Чернігівагробуд».

Відповідно до ухвали суду від 19.03.2018 позивачу необхідно було надати письмові пояснення та відповідні докази, які підтверджують, що позивач - Чернігівська обласна корпорація агропромислового будівництва, є стороною спірного договору.

Позивачем у наданих письмових поясненнях зазначено, що йому не відомо, чому у спірному договорі зазначено «Чернігівагробуд» замість «Чернігівоблагробуд». За припущеннями позивача, ця назва могла бути вказана помилково (опечатка) або навмисно.

Як зазначає позивач у позовній заяві, представник Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва тільки в межах своїх повноважень мав право вчиняти дії, пов'язані з нерухомим майном позивача (засновника).

Позивачу необхідно було надати суду письмові пояснення та відповідні докази, які підтверджують, що нерухоме майно, яке розподілено у спірному договорі, належить позивачу.

Зазначених письмових пояснень та відповідних доказів, тобто доказів права власності на спірний об'єкт нерухомості, позивачем суду не надано, однак обставини щодо права власності на спірне нерухоме майно залишаються підставами для звернення до суду у цьому спорі.

Також позивач, усуваючи недоліки позовної заяви, повинен був зазначити фактичні обставини будівництва спірного гуртожитку за рахунок власних коштів та надати докази на підтвердження цього.

Проте, вказані вимоги ухвали суду від 19.03.2018 позивачем виконані не були.

Письмових пояснень, які містять виклад фактичних обставин справи, як вимагалось в ухвалі суду від 19.03.2018, позивачем також не надано.

Позивачем не усунуто усіх недоліків, які були зазначені в ухвалі суду від 19.03.2018, з посиланням на ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає завдання підготовчого провадження, та ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає питання, що мають бути розглянуті у підготовчому засіданні.

Стосовно вимог суду про зазначення та надання відповідних обставин та доказів (у розрізі виправлення недоліків позовної заяви), позивач звертає увагу суду на його можливість з'ясування усіх наведених питань у підготовчому провадженні відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України.

Суд роз'яснює позивачу, що якщо при розгляді позовної заяви і доданих до неї документів господарський суд встановив їх певні недоліки, відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України позивач повинен їх або усунути, і тоді суд відкриває провадження у справі, або може не усувати такі недоліки, і тоді суд повертає позовну заяву.

Перенесення за бажанням позивача викладення та подання необхідних обставин і доказів, які безпосередньо входять до складу підстав позову, що відповідно до приписів ст. 14, 42, 80, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України має бути здійснено позивачем саме при подані позову, у підготовче провадження є неправомірним.

Підготовче провадження необхідне для остаточного визначення предмету та підстав позову, а також вирішення інших процесуальних питань, необхідних з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а не первісного з'ясування того, які обставини та докази існують у спірних відносинах і які необхідно навести позивачу для обґрунтування своїх вимог, а також визначення необхідного обсягу відповідних доказів.

Використання підготовчого провадження фактично для підготовки позовних матеріалів є неприпустимим.

Наведене узгоджується з приписами ч. 4 ст. 13, ст. 43, 80, 170, 174, 226 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлюються негативні правові наслідки неналежної підготовки учасника справи при звернені до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 19.03.2018, у встановлений строк, суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ч. 4 ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.04.2018. Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток на 86 арк., у т.ч. оригінал квитанції та фіскального чеку від 09.02.2018.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун