ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/113/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№90)"

до Державної установи "Дар'ївська виправна колонія (№10)"

про стягнення 305464,55 грн,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

13.02.2018 до суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» з вимогами, спрямованими до Державної установи «Дарївська виправна колонія (№ 10)», про стягнення 316277,16 грн, з яких: 305464,55 грн основної заборгованості та 10812,61 грн пені; які ґрунтуються на несвоєчасному виконанню відповідачем взятих на себе зобовязань за договором № К-4 від 18.10.2017 щодо оплати вартості поставленого товару. В підготовчому засіданні 20.03.2018 Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» подало заяву про зменшення розміру позовних вимог, за якою предметом стягнення є лише сума основної заборгованості у розмірі 305464,55 грн, та яка судом задоволена з огляду на положення пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач має право зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Відповідачем зазначені вимоги визнаються в повному обсязі, що слідує з відзиву на позов, та ця обставина підтверджена представником відповідача під час підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 15.02.2018 порушене провадження у справі та її розгляд в підготовчому провадженні проведений в підготовчих засіданнях, які відбулися 06.03.2018 та 20.03.2018. Зокрема, у звязку з визнанням позву відповідачем, судом за результати підготовчого провадження у відповідності до положень частин 3 та 4 статті 185 та частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, за якими у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, прийняте дане рішення.

Крім викладеного судом встановлено, що 18.10.2017 між Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» та Державною установою «Дарївська виправна колонія (№ 10)» укладений договір про закупівлю товарів № К-4, за умовами якого позивач зобовязався поставити відповідачу товар ліжка двоярусні в кількості 1200 шт, а відповідач, в свою чергу, зобовязався сплатити їх вартість у сумі 3192500 грн за виставленим рахунком та за накладною.

На виконання умов договору позивач за видатковими накладними № 206 від 18.10.2017 на суму 199475 грн. № 211 від 24.10.2017 на суму 833250 грн, № 217 від 01.11.2017 на суму 774181,23 грн, № 218 від 01.11.2017 на суму 768860,40 грн, № 218/1 від 01.11.2017 на суму 561347,90 грн поставив відповідачу обумовлений товар.

Не дивлячись на взяті на себе зобовязання відповідач умови договору у повному обсязі не виконав, у звязку з чим, за розрахунками позивача, заборгованість складає 305464,55 грн.

Встановлені судом обставини наявності укладених між сторонами договорів, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобовязань, в силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки. Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобовязань, за яким субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). При цьому не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

Таким чином, несвоєчасне та неповне виконання відповідачем взятого на себе зобовязання по оплаті вартості поставленого товару, є порушенням взятих ним на себе зобовязань та вказаних правових положень.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, несплати суми заборгованості в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». В даному випадку відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, звязку з чим, попереднє провадження закінчене прийняттям даного рішення, а тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, а саме у розмірі 2372,08 грн, а інша частина в розмірі 2372,08 грн відноситься на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи «Дарївська виправна колонія (№ 10)» (75032 Херсонська область, Білозерський район, с. Дарївка, ідентифікаційний код 08564676) на користь Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» (73032 м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 234; ідентифікаційний код 08680997) 305464,55 грн основної заборгованості та 2372,08 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. Повернути Державному підприємству «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» сплачену суму судового збору в розмірі 2372,08 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21.03.2018

Суддя М.К. Закурін