ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/4384/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув в письмовому провадженні касаційну скаргу Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 (суддя Бондарєв Е. М.) та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 (головуючий суддя - Іванов О. Г., судді Дармін М. О., Чимбар Л. О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" до Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." про визнання договору іпотеки недійсним,

Короткий зміст позовних вимог

1. 11.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" (далі - Позивач) звернулось до Банк "Експобанк ЧЗ, а.с." (далі - Відповідач) з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 21.03.2012, укладеного між Позивачем та Відповідачем, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за номером 490 (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний Договір не відповідає частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вчинений під впливом помилки відповідно до частини 1 статті 229 ЦК України, оскільки в іпотеку передані печі (літери "с/п4", "с/п5", "с/п6"), що є рухомим майном, а була надана частина (будівля Б-2) об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 78569132) без урахування печей, які є частиною об'єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 78569132).

2. 22.09.2017 Позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив з метою забезпечення позову до вирішення справи по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб'єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі Б-2 (будівля скляного корпусу № 2), реєстраційний номер 7869132, розташованої за адресою - вул. Промислова, 31 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області.

Подане клопотання мотивоване тим, що предметом позову є вимога щодо дійсності Договору іпотеки, за умовами якого може бути здійснені дії з відчуження Предмета іпотеки ще до вирішення справи по суті, а Відповідач розпочав активні дії щодо відчуження будівлі, звернувшись з вимогою про усунення порушення зобов'язання за кредитним договором, в якій зазначив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, тому є очевидним наявність зв'язку заборони дій, пов'язаних з таким відчуженням і предметом позову.

Короткий зміст рішень судів І та апеляційної інстанцій

3. 27.09.2017 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив заяву Позивача про забезпечення позову задовольнити. Заборонити органам та суб'єктам, як здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб'єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі Б-2 (будівля скляного корпусу № 2), реєстраційний номер 7869132, розташованої за адресою - вул. Промислова, 31 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області. Вказана ухвала залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017.

Прийняті судові рішення мотивовані тим, що 01.09.2017 на адресу Позивача надійшла вимога від 31.08.2017 про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором, у якій зазначено про те, що буде звертатись стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового звернення стягнення на підставі застереження в Договорі. Таким чином є реальна вірогідність відчуження Відповідачем на підставі спірного Договору будівлі разом з печами в позасудовому порядку ще до вирішення справи по суті, оскільки Відповідач вже надіслав вимогу, яка є обов'язковою частиною позасудового звернення стягнення. У зв'язку з чим суди дійшли висновку про зв'язок заходів до забезпечення позову та предмету позовних вимог, при цьому вжиті заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а у разі невжиття таких заходів існує ймовірність у разі задоволення позовних вимог утруднення чи неможливість виконання рішення господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. 04.12.2017 Відповідач (Скаржник) подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

5. 07.03.2018 Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 залишити без змін.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Не беручи до уваги, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням наявного в Договорі третейського застереження, не розглянувши клопотання про припинення провадження у справі, суд першої інстанції прийняв ухвалу про забезпечення позову, яку апеляційний господарський суд залишив без змін, не перевіривши правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, однак згідно з частиною 3 статті 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності.

7. При укладенні Договору Позивач прямо обрав спосіб реалізації права на захист своїх прав - звернення до арбітражного суду, а не до судів України, тому, на підставі частини 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", враховуючи клопотання Відповідача, суд мав у будь-якому випадку припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу. Таким чином суд апеляційної інстанції проігнорував положення зазначеної норми та застосував лише пункт 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", що призвело до винесення неправосудної ухвали та порушення прав Скаржника.

8. Дана справа щодо визнання Договору іпотеки недійсним не стосується права власності на нерухоме майно, не відноситься до категорії справ, що мають розглядатись за місцезнаходженням нерухомого майна, а отже на неї не розповсюджуються положення виключної підсудності, встановлені статтею 77 Закону України "Про міжнародне приватне право".

9. Регламент Арбітражного суду при Торговій палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки також не містить положень, які б встановлювали неможливість розгляду ним даної справи через те, що Договір підпорядкований законодавству України, а висновок апеляційного суду про те, що даний спір не може бути вирішений іноземним арбітражним (третейським) судом є безпідставним та необґрунтованим.

10. Положення Договору, яке містить арбітражне застереження, є обов'язковим до виконання, як і усі інші положення договору, і в подальшому сторона договору не може відмовитись від його положень відповідно до вимог статей 525, 629 ЦК України.

11. Уклавши арбітражне застереження, Позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов'язки, які випливають з арбітражного застереження, а тому висновки апеляційного суду про те, що за наявності третейської угоди існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатися до третейського суду, і те, що начебто відсутня взаємна згода (воля) обох сторін спору на його вирішення арбітражною установою, є помилковим. Що підтверджується також судовою практикою у постановах Вищого господарського суду України від 15.04.2015 у справі № 910/12653/14, від 03.08.2016 у справі № 911/4560/15, від 20.12.2016 у справі № 910/5103/16, від 30.08.2017 у справі № 910/21409/26.

12. У місцевого господарського суду не було достатніх правових підстав для винесення ухвали про забезпечення позову, оскільки вирішення спору є йому непідвідомчим, а на час винесення цієї ухвали суд першої інстанції не робив жодних висновків про відмову в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 80 ГПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

13. Всі доводи Скаржника зводяться до порушення судами вимог законодавства щодо підвідомчості, при цьому останній не навів жодної правової норми, яка б підтверджувала порушення судами норм господарського процесуального закону при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови судами попередніх інстанцій.

14. Невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання будь-якого майбутнього рішення господарського суду щодо будівлі, яка є предметом Договору іпотеки, тому оскаржувані судові рішення прийняті з повним дотриманням норм процесуального законодавства України.

15. Позивач має повне право на звернення з позовом про захист своїх прав до господарського суду, який в процесі розгляду справи встановлює підвідомчість цього спору господарському суду та в разі наявності підстав припиняє провадження у справі, при цьому жодна процесуальна норма не забороняє суду за клопотанням учасника процесу винести ухвалу про забезпечення позову, як тимчасовий захід, що гарантуватиме захист прав не лише всіх учасників процесу, а й третіх осіб.

16. Враховуючи положення пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", спірний Договір іпотеки укладено на території України в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, є законні підстави для розгляду справи Господарським судом Дніпропетровської області. Аналогічної позиції дотримується і Вищий господарський суд України у справах 910/32074/15, № 907/606/15, № 32/612 та Верховний Суд України у справі № 32/612.

17. Даний спір підпадає під дію статті 77 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки мова йде про правочин з нерухомістю, а саме про визнання недійсним правочину з нерухомістю, про що зазначено в пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ".

18. У контексті статті 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та висновку Конституційного Суду України, наведеному у рішенні від 10.01.2008 у справі № 1-3/2008 (№ 1-рп/2008) даний спір підлягає розгляду виключно в державному суді, враховуючи положення статті 215 ЦК України.

19. Враховуючи, що відповідно до пункту 7.1 Договір підпорядкований законодавству України, даний спір не може бути вирішений іноземним арбітражним (третейським) судом, а пророгаційної угоди між договірними сторонами не укладено.

20. У зв'язку з відсутністю арбітражної установи, зазначеної в пункті 7.2 Договору, виконання арбітражного застереження Договору іпотеки є неможливим, такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 22.12.2010 у справі № 6/395.

Позиція Верховного Суду

21. Суд вважає необґрунтованими посилання Скаржника (пункт 6) на те, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на прийняття рішення з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, відповідно до частини 3 статті 104 ГПК України, оскільки суд першої інстанції, не розглянувши клопотання Відповідача про припинення провадження у справі, виніс ухвалу про забезпечення позову, з огляду на наступне. Розгляд заяви про забезпечення позову та прийняття за наслідками її розгляду ухвали про забезпечення позову за наявності нерозглянутого судом клопотання Відповідача про припинення провадження у справі не є підставою для висновків про порушення судом правил предметної та територіальної підсудності, враховуючи, що спір по суті не розглядався та відповідне рішення судом не прийнято, а забезпечення позову є тимчасовим заходом, який має на меті запобігання можливим утрудненням чи неможливості в подальшому виконати рішення суду у справі. Разом з тим розгляд питання про те, чи підлягає даний спір вирішенню в господарських судах з урахуванням наявності в укладеному сторонами Договорі арбітражного застереження здійснюється судом на підставі вивчення та оцінки матеріалів справи, наданих сторонами доказів, надання їм належної правової оцінки, за наслідками вирішення якого може бути прийнято ухвалу про закриття (припинення) провадження у справі, якою закінчується розгляд справи в господарському суді.

22. Суд відхиляє доводи Скаржника (пункт 12) про відсутність у господарського суду правових підстав для винесення ухвали про забезпечення позову, оскільки вирішення спору є йому непідвідомчим з огляду на те, що, за приписами частини 2 статті 12 ГПК України, підвідомчий господарському суду спір може бути переданий сторонами на розгляд третейського суду, а відсутність висновків щодо вирішення клопотання про припинення провадження у справі на час вжиття заходів забезпечення позову на підставі пункту 5 частини 1 статті 80 ГПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, не свідчить про неправомірність оскаржуваної ухвали.

23. За вимогами статей 66, 67 ГПК України, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Враховуючи, що предметом даного спору є визнання недійсним Договору іпотеки, за умовами якого можуть бути вчинені дії з відчуження предмета іпотеки в позасудовому порядку ще до вирішення справи, вчинення Відповідачем дій з відчуження будівлі, про що свідчить надходження 01.09.2017 на адресу Позивача вимоги від 31.08.2017 щодо усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором, в якій зазначено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового звернення стягнення на підставі застереження в Договорі, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли мотивованого висновку про те, що вказані обставини свідчать про реальну можливість відчуження Відповідачем предмета іпотеки на підставі спірного Договору, що відповідно до вимог статей 66, 67 ГПК України, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень, є підставою для вжиття заходів забезпечення позову. При цьому обраний захід забезпечення позову , а саме заборона відчуження будь-яким шляхом предмета іпотеки за Договором іпотеки, дійсність якого оспорюється у даній справі, відповідає предмету спору, є доцільним та адекватним заявленим вимогам.

24. Інші доводи Скаржника, які зводяться до незгоди з розглядом даної справи господарським судом та необхідність припинення провадження у справі, не приймаються до уваги Судом, оскільки предметом касаційного перегляду за поданою касаційною скаргою є правомірність винесення ухвали про забезпечення позову, залишеної без змін постановою апеляційного господарського суду, а судами попередніх інстанцій питання щодо вирішення клопотання Відповідача про припинення провадження у справі на час прийняття оскаржуваних судових рішень не вирішувалось.

25. Враховуючи викладене місцевий та апеляційний господарський суди дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, які ґрунтуються на положеннях статей 66, 67 ГПК України, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних судових рішень.

26. З огляду на наведене касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанцій відсутні

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Банку "Експобанк ЧЗ, а.с." залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі № 904/4383/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак