КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Справа№ 910/22027/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р.

у справі №910/22027/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Завод 410 Цивільної Авіації"

про стягнення 798 146,24 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" про стягнення 798 146,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар за Договором оренди №4476 від 30.09.2009р., не сплачував орендні платежі, внаслідок чого за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року заборгував позивачу 608 957,35 грн. орендної плати. Крім того, внаслідок прострочення виконання обов'язку по сплаті орендної плати орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю 65 577,79 грн. індексу інфляції за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року, 18 268,72 грн. штрафу у розмірі 3% від суми заборгованості та 105 342,38 грн. пені за загальний період прострочення з 24.11.2015 року по 23.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Завод 410 Цивільної Авіації".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017р., позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017р. вказані судові акти скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, судом касаційної інстанції було зазначено, що судами не досліджувалось питання про те, чи припинялось користування відповідачем переданим йому в оренду нежитловим приміщенням у контексті тієї обставини, що судовим рішенням у справі №910/21198/13 за орендарем визнано право користування нежитловими приміщеннями.

При новому розгляді спору, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Державного бюджету України 608 957,35 грн. боргу, 105 342,38 грн. пені, 65 577,79 грн. інфляційні втрати, 18 268,72 грн. штраф. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 11 972,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було застосовано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини щодо регулювання питання власності при вирішенні спорів користування власністю.

На думку апелянта, приймаючи оскаржуване рішення судом зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи в частині дати припинення договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009р.

Крім цього, скаржник вказував на порушення судом норм матеріального права при визначенні спірних відносин щодо сплати орендарем орендних платежів після припинення договору оренди, оскільки орендна плата може нараховуватися орендодавцем виключно за період дії договору оренди до моменту його припинення, тобто в межах чинного договору оренди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2017р. для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.11.2017р.

22.11.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.12.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.01.2018р.

02.01.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 03.01.2018р., у зв'язку із перебуванням суддів Дідиченко М.А. та Алданової С.О. у відпустках для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.01.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено на 25.01.2018р.

25.01.2018р. судове засідання не відбулося, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. розгляд справи призначено на 27.02.2018р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 05.03.2018р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 12.03.2018р.

07.03.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшла відповідь на відзив позивача.

Представники третьої особи до судового засідання, що відбулось 12.03.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.09.2009р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 (Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 506,10 кв.м., розміщені на 1 та 2 поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94 (предмет оренди), що перебуває на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" (балансоутримувач) вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.08.2012р. і становить 2 146 600,00 грн. без ПДВ (п. 1.1 Договору оренди, в редакції Додаткового договору №4476/03 від 26.12.2012р.).

Згідно до пунктів 1.2, 2.1 Договору майно передається в оренду з метою розміщення авіаційного тренажеру. Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

На виконання умов договору, 30.09.2009р. орендодавець передав орендарю предмет оренди, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, підписаного та скріпленого печатками сторонами договору та балансоутримувачем майна.

Зі змісту пункту 3.1 Договору (в редакції Додаткового договору №4476/03 від 26.12.2012р.) випливає, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. (зі змінами) та змінено за згодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і становить 29 262,82 грн. без ПДВ за серпень 2012 року як базовий місяць оренди. При цьому, орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2012 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень, жовтень 2012.

Пунктом 3.11 Договору встановлено, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 Договору).

Перераховується орендна плата, згідно п. 3.6 Договору, до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

За умовами пунктів 10.1, 10.4 Договору, цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 30.09.2009 року до 30.09.2010 року включно, а у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Майно вважається поверненим орендодавцю / балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання майна покладається на орендаря (пункт 10.10 Договору).

24.10.2011р. між орендарем та орендодавцем укладено Договір №4476/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009р. згідно умов якого сторони погодили продовжити дію договору оренди №4476 від 30.09.2009р. на 365 днів, а саме з 30.09.2011 року до 30.09.2012 року включно.

Сторони також змінили п. 3.11 Договору з "у разі припинення (розірвання) Договору" на "у разі розірвання за згодою сторін Договору" та виклали пункт 10.11 Договору у наступній редакції: за відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно, у разі припинення/розірвання за рішенням суду договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної щомісячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передачі (повернення) який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

01.11.2012р. між сторонами укладено Договір №4476/02 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009р. згідно умов якого сторони погодили продовжити дію Договору оренди №4476 від 30.09.2009р. на 1 рік, а саме з 30.09.2012 року до 30.09.2013 року включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2014р., прийнятим за результатами нового розгляду справи № 910/18971/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про зобов'язання продовжити строк дії Договору №4476 від 30.09.2009р. до 30.09.2014р. та внести зміни до п. 10.1 Договору №4476 від 30.09.2009р. шляхом викладення його в новій редакції, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано Договір оренди № 4476 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2009р. таким, що діє до 30.09.2016р. Внесено зміни до п. 2 Договору №4476/01 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № 4476 від 30.09.2009р. від 24.10.2011р., шляхом викладення п. 2 Договору №4476/01 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № 4476 від 30.09.2009р. в новій редакції: "Договір оренди № 4476 від 30.09.2009р. діє з 30.09.2011р. до 30.09.2016р. включно".

Постановою Вищого господарського суду України від 22.01.2015р. у справі № 910/18971/13 вказані судові акти скасовано та відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, за участю третіх осіб - Державного підприємства "Завод 410 Цивільної авіації" та Мінпромполітики про внесення змін до договору оренди № 4476 від 30.09.2009р. щодо терміну його дії до 30.09.2016р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2015р. у справі №910/2360/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015р. та Вищого господарського суду України від 21.07.2015р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" на користь Державного бюджету України 236 186,80 грн. заборгованості з орендної плати за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року, відповідні суми пені, штрафу та інфляційних втрат, а рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2016р. у справі № 910/2360/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" на користь Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (балансоутримувача), заборгованості з орендної плати у розмірі 113 272,14 грн. за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року.

Предметом спору у даній справі є неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати орендних платежів у сумі 608 957,35 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року, які підлягають сплаті разом з нарахованими на суму прострочення 65 577,79 грн. інфляційними втратами, 105 342,38 грн. пенею та 18 268,72 грн. штрафом у розмірі 3% від суми боргу.

Згідно частини 1 ст. 759, частини 1 ст. 761, частини 1 ст. 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Згідно частини 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Вищим господарським судом України у постанові №910/18971/13 від 22.01.2015р. встановлено, що орендні правовідносини між сторонами у справі виникли до внесення змін у норму частини 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що виключає її застосування до спірних правовідносин, а договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 від 30.09.2009р. з урахуванням укладених до нього додаткових угод № 4476/01 від 24.10.2011р. та № 4476/02 від 01.11.2012р., припинив свою дію 30.09.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2014р. у справі №910/21198/13 визнано право користування ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв.м, що розміщені на 1-ому та 2-ому поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94, які перебувають на балансі державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" до 30.09.2014р. на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 від 30.09.2009р.; визнано продовженим (пролонгованим) договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009р., укладений між ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в місті Києві на новий строк.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р. у справі № 910/21198/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014р., скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2014р. у справі № 910/21198/13 та відмовлено ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" у задоволенні позовної вимоги про визнання продовженим (пролонгованим) договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009р. на новий строк; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2014р. у справі №910/21198/13 залишено без змін.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що строк дії договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009р. з урахуванням укладених до нього додаткових угод № 4476/01 від 24.10.2011р. та № 4476/02 від 01.11.2012р., припинився 30.09.2013р.

Проте, в порушення положень приписів ст. 785 Цивільного кодексу України та Договору орендар після 30.09.2014р. продовжував користуватися предметом оренди, що відповідачем не спростовано. Належним чином оформлений акт приймання-передачі предмету оренди з оренди матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов'язання, як закінчення строку дії Договору.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Таким чином, припинення строку дії Договору та припинення зобов'язань сторін за Договором оренди не ототожнюються.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі № 910/20443/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" звільнити та повернути орендоване державне нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94, загальною площею 506,10 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. у справі № 910/20443/13, залишеною без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2016р. та Вищого господарського суду України від 30.03.2016р., відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва до 12.01.2017р.

За змістом частин 2, 3 ст. 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З урахуванням викладеного сторони не позбавлені передбачити в договорі оренди положення щодо обов'язку орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за весь час фактичного користування орендованим майном.

Таке право сторін повністю узгоджується із приписами глави 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, будь-який рівнозначний пункт щодо обов'язку сплати орендних платежів після припинення дії договору оренди до дня фактичного повернення майна в розумінні ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України є обумовленим договором відступом сторін від загального правила та свідчить про продовження існування зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати на користь орендодавця, яке буде припинено в момент фактичного повернення майна.

В даному випадку, положеннями Договору сторонами було встановлено обов'язок орендаря по сплаті орендної плати за весь час фактичного користування орендованим майном до його повернення орендодавцю (п. 3.11 Договору).

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що орендна плата може нараховуватися орендодавцем лише за період дії договору оренди до моменту його припинення, адже українським правопорядком встановлено оплатне користування чужим майном для здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, позивачем правомірно нарахована орендна плата за період листопад 2014 року по квітень 2016 року у загальному розмірі 608 957,35 грн. за час фактичного користування орендарем орендованим майном, тож позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що він звільняється від обов'язку сплати орендної плати, у зв'язку з неможливістю користуватися предметом оренди з незалежних від нього обставин, не приймається колегією до уваги з огляду на таке.

Підстави звільнення наймача від оплати орендної плати встановлено ч. 6 ст. 762 ЦК України, яка передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використано через обставини, за які він не відповідає.

Проте, на момент розгляду справи судом першої інстанції орендар не надав належних та допустимих доказів існування обставин, за які він не відповідає, і які звільняють його від обов'язку сплачувати плату за користування річчю.

Посилання апелянта на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини, встановлених судом обставин та норм чинного законодавства не спростовує.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача 65 577,79 грн. індексу інфляції за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року, 18 268,72 грн. штрафу 3% від суми заборгованості та 105 342,38 грн. пені за загальний період нарахування з 24.11.2015 року по 23.05.2016 року.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 3.7, 3.8 Договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, а у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, апеляційний суд встановив, що вимоги про стягнення з відповідача 105 342,38 грн. пені, 65 577,79 грн. інфляційних втрат та 18 268,72 грн. штрафу, з урахуванням наведених норм законодавства, в межах заявленого періоду є арифметично вірними та обґрунтованими, відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову в цій частині.

Доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "ХОРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. у справі №910/22027/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. у справі №910/22027/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22027/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст складено 20.03.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.Г. Чорногуз

Ю.Б. Михальська