РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Справа № 924/1387/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Саврій В.А. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року у справі № 924/1387/13 (суддя Гладій С.В.), повний текст ухвали складено 30.01.2018 року

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"

на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області у справі

за позовом Приватного підприємства "Феррі"

до публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"

про стягнення 315794,46 грн. заборгованості, з яких 287817,07 грн. основного боргу, 4849,52 грн. 3% річних, 23127,87 грн. пені

за участю представників:

органу ДВС - ОСОБА_1, за довіреністю,

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.11.2013 року позов ПП "Феррі" до ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про стягнення 315794,46 грн. заборгованості, з яких 287817,07 грн. основного боргу, 4849,52 грн. 3% річних, 23127,87 грн. пені задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача - 287817,07 грн. основного боргу, 4849,52 грн. 3% річних, 23112,10 пені, 6315,57 грн. судового збору. В позові в частині стягнення 15,77 грн. пені відмовлено.

На виконання вказаного рішення 05.12.2013 року судом першої інстанції видано відповідний наказ, який був пред'явлений до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області 20.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 924/1387/13 виданого 05.12.2013 року. Виконавчому провадженню присвоєно № 48512949.

Постановою державного виконавця від 04.12.2015 року вирішено приєднати виконавче провадження № 48512949 з примусового виконання наказу № 924/1387/13 до зведеного виконавчого провадження № 47533673, яке веде Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області.

16.11.2017 року ПАТ "Полонський гірничий комбінат" звернулось до суду першої інстанції зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, відповідно до якої боржник просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження лише 05.07.2017 року та неправомірною бездіяльність щодо незакінчення виконавчого провадження із виконання наказу № 924/1387/13 починаючи із фактичного виконання рішення ще 10.03.2016 року. Також боржник просив поновити пропущений строк на оскарження спірних рішень як такий, що пропущений із поважних об'єктивних причин.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року скаргу ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 15.11.2017 року задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження 28.07.2017 року, а також неправомірною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження із виконання наказу № 924/1387/13 починаючи із фактичного виконання рішення 10.03.2016 року. Вказаною ухвалою також поновлено боржнику пропущений строк для подання скарги на дії, бездіяльності органу ДВС.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, орган ДВС звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги ПАТ "Полонський гірничий комбінат" щодо визнання неправомірними дій та бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3

На адресу апеляційного господарського суду від відповідача надійшов письмовий відзив, відповідно до якого ПАТ "Полонський гірничий комбінат" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити останню.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві, просив останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був належним чином повідомлений судом.

Враховуючи положення ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників провадження про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та повторно розглянувши справу, апеляційний суд встановив наступне.

Як зазначено вище, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області 20.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 924/1387/13 виданого 05.12.2013 року. Виконавчому провадженню присвоєно № 48512949.

22.07.2015 року державним виконавцем проведено опис та накладено арешт на майно боржника, а саме відсів фракції 0-5 вагою 1000000 тонн, вартість 3 грн. за 1 тонну. Загальна вартість майна 3000000 грн.

02.10.2015 року відділу ДВС надано висновок у відповідності до якого вказано, що вартість відсіву фракції 0-5 мм в кількості 1000000 тонн становить 5830000 грн. (5,83 грн./тонна).

15.10.2015 року головним державним виконавцем надіслано юридичним та фізичним особам, у тому числі і стягувачу повідомлення про вартість арештованого відсіву фракції 0-5.

В подальшому, державним виконавцем було подано заявку на реалізацію арештованого майна - відсів фракції 0-5, 1 млн. тонн.

04.01.2016 року сформовано протоколи проведення електронних торгів № 138125, № 138126, № 138129, № 138127, № 138130 у відповідності до яких реалізовувалось майно відсів фракції 0-5 в кількості 1 млн. тонн. В протоколах зроблено відмітку про те, що прилюдні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів.

04.03.2016 року стягувач звернувся до державного виконавця із заявою, у якій повідомив про бажання залишити за стягувачем нереалізоване арештоване майно боржника, а саме відсів фракції 0-5 вартістю 5,83 за 1 тонну в рахунок погашення заборгованості останнього перед ПП "Феррі" у розмірі 322094, 26 грн.

10.03.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_3 винесено постанову про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нереалізований відсів фракції 0-5 в кількості 55247, 73 тонни вартістю 5,83 грн. за 1 тонну на загальну суму 322094, 26 грн. належний боржнику. Того ж дня державним виконавцем складено акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Разом з тим, судами встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016 року у справі № 924/881/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016 року у справі № 924/881/16 зупинено реалізацію майна боржника у виконавчих провадженнях № 47758698, № 47759512, № 47759234, № 47759454, № 47533673. Накладено арешт на все майно боржника у тому числі на майно, яке перебувало на реалізації відповідно до вищевказаних виконавчих провадженнях.

13.10.2016 року розпорядник майна боржника ОСОБА_4 звернувся до органу ДВС з листом № 924/881/16-2, яким повідомив про введення мораторію та необхідність зупинення торгів у ВП № 47533673, а листами від 25.05.2017 року, 06.06.2017 року та 09.06.2017 року розпорядник майна просив орган ДВС зупинити зведене виконавче провадження № 47533673.

09.11.2016 року між головним державним виконавцем та головою правління боржника підписано акт передачі майна на відповідальне зберігання, згідно якого арештоване майно боржника, яке перебувало на зберіганні у Хмельницькій філії ДП "СЕТАМ" передається на відповідальне зберігання голові правління боржника ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2017 року стягувач звернувся до органу ДВС із заявою про виділення в натурі відсіву фракції 0-5, що було передано згідно акту передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10.03.2016 року. Разом з тим вказано про те, що відсів знаходиться на території боржника та не вивозився.

05.07.2017 року державний виконавець в ході здійснення виконавчого провадження № 48512949 передав, а стягувач прийняв відсів, про що 05.07.2017 року було складено відповідний акт.

Постановою органу ДВС від 28.07.2017 року закінчено виконавче провадження з виконання наказу № 924/1387/13 виданого 05.12.2013 року. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 48512949 із зведеного виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 924/1387/13 від 05.12.2013 року із зведеного виконавчого провадження № 47533673.

31.08.2017 року боржник звернувся до господарського суду Хмельницької області із скаргою на дії державного виконавця у відповідності до якої просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови від 10.03.2016 року, складання акту передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10.03.2016 року та акту державного виконавця від 05.07.2017 року із виконання наказу № 924/1387/13, а також бездіяльність щодо не зупинення виконавчого провадження; визнати недійсними: постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 від 10.03.2016 року; акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10.03.2016 року та акт державного виконавця від 05.07.2017 року на виконання наказу № 924/1387/13

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.10.2017 року у справі № 924/1387/13 відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги. 02.11.2017 року боржник звернувся до суду із заявою про прийняття додаткової ухвали, однак ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.11.2017 року вищевказану заяву відхилено.

16.11.2017 року ПАТ "Полонський гірничий комбінат" звернулось до суду першої інстанції зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, відповідно до якої боржник просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження лише 05.07.2017 року та неправомірною бездіяльність щодо незакінчення виконавчого провадження із виконання наказу № 924/1387/13 починаючи із фактичного виконання рішення ще 10.03.2016 року. Також боржник просив поновити пропущений строк на оскарження спірних рішень як такий, що пропущений із поважних об'єктивних причин.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 26.01.2018 року скаргу боржника на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 15.11.2017 року задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження 28.07.2017 року, а також неправомірною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження із виконання наказу № 924/1387/13 починаючи із фактичного виконання рішення 10.03.2016 року.

Рівненський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому, апеляційний суд, керувався такими мотивами.

Виконавче провадження у даній справі з виконання наказу господарського суду Хмельницької області № 924/1387/13 виданого 05.12.2013 року розпочато на підставі приписів Закону України Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року та продовжено на підставі приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, відтак, вказані Закони застосовуються судом в редакціях, які діяли на час вчинення відповідних виконавчих дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено вище, встановлено судами, та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в рамках зведеного виконавчого провадження № 47533673 відбувалась реалізація арештованого майна боржника (відсіву фракції 0-5 в кількості 1 млн.тонн) шляхом проведення електронних торгів.

Листом від 04.03.2016 року боржник звернувся до органу ДВС із заявою про залишення нереалізованого арештованого майна боржника в рахунок погашення заборгованості в розмірі 322094, 26 грн.

В свою чергу, 10.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову та акт про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нереалізованого відсіву фракції 0-5 в кількості 55247,73 т. по 5,83 грн. за 1т. на загальну суму 322094,26 грн. Відтак, передача стягувачу відсіву фракції 0-5 в кількості 55247, 73 т. по 5,83 грн. за 1 т. на загальну суму 332094, 26 грн. відбулась на підставі постанови та акта від 10.03.2016 року, у зв'язку із чим судовий наказ від 05.12.2013 року № 924/1387/13 в частині стягнення боргу на користь позивача фактично був виконаний 10.03.2016 року.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною 3 цієї ж статті Закону встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, державний виконавець, фактично виконавши 10.03.2016 року судовий наказ № 924/1387/13, не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, 02.06.2016 року набув чинності новий Закон України "Про виконавче провадження ", у зв'язку із чим Закон України "Про виконавче провадження" від 1999 року втратив чинність.

Згідно ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016 року), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно ч. 2 вказаної статті постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Постанова про закінчення виконавчого провадження № 48512949 органом ДВС винесена лише 28.07.2017 року, в той час, як зазначено вище, рішення суду фактично було виконано 10.03.2016 року.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду інстанції про те, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 є неправомірними в частині прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження лише 28.07.2017 року, а також неправомірною є бездіяльность органу ДВС щодо не закінчення виконавчого провадження із виконання наказу № 924/1387/13 починаючи із фактичного виконання рішення 10.03.2016 року.

Доводи органу ДВС про не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження раніше, у зв'язку із передачею 09.11.2016 року майна на відповідальне зберігання голові правління боржник є безпідставними, оскільки вказаний факт не спростовує факту передачі майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості на підставі акту та постанови державного виконавця від 10.03.2016 року. Разом з тим, стягувач не позбавлений був можливості у будь - який час забрати своє майно зі зберігання.

В сукупності зазначених обставин та зважаючи на вищевказані норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що доводи скаржника - органу ДВС про правомірність дій останнього у давному випадку та безпідставність мотивів скарги боржника спростовуються усім вищенаведеним та наявними в матеріалах справи доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно твердження скаржника про пропущення боржником строку на оскарження спірних рішень та дій органу ДВС, останні не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки акт державного виконавця від 05.07.2017 року, який став підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження оскаржувався боржником, а тому негайне подання скарги на дії державного виконавця в частині прийняття самої постанови, а також щодо бездіяльності державного виконавця з приводу не закінчення виконавчого провадження ще 10.03.2016 року стало можливим лише після розгляду судом оскаржуваного акта від 05.07.2017 року.

Згідно ч.1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Частиною 2 цієї ж статті ГПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає обгрунтованим та законним висновок суду першої інстанції про поновлення боржнику пропущенного строку на подання скарги на дії, бездіяльність органу ДВС.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено судом вище, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.10.2017 року відмовлено у задоволенні скарги боржника на дії державного виконавця. У зазначеній скарзі боржник просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 в частині прийняття постанови від 10.03.2016 року, складання акту передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10.03.2016 року та акту державного виконавця від 05.07.2017 року із виконання наказу № 924/1387/13, а також бездіяльність щодо не зупинення виконавчого провадження; визнати недійсними: постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_3 від 10.03.2016 року; акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10.03.2016 року та акт державного виконавця від 05.07.2017 року на виконання наказу № 924/1387/13.

Так, зокрема, відхиляючи доводи скаржника про необхідність зупинення виконавчого провадження з огляду на мораторій, суд першої інстанції вказав про те, що передача майна (відсів фракції 0-5 в кількості 55247,73 т. по 5,83 грн. за 1т, на загальну суму 332094, 26 грн.) згідно постанови та акту проведена саме 10.03.2016 року і наказ від 05.12.2013 року № 924/1387/13 в частині стягнення боргу на корись позивача був виконаний в цій частині

Такі ж обставини про фактичне виконання рішення саме 10.03.2016 року встановлені і додатковою ухвалою суду першої інстанції у цій же справі про надання розяснення від 10.11.2017 року, у якій судом було вказано про те, що зазначені дії державним виконавцем вчинено до порушення справи про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" відповідно, у суду відсутні були підстави визнавати дії чи бездіяльність головного державного виконавця в частині невжиття заходів щодо обов'язкового зупинення вчинення виконавчих дій, на які поширюється дія мораторію у звязку із порушенням господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки рішення суду державним виконавцем було виконане до порушення справи про банкрутство. Відповідно, жодних, дій, під нас дії мораторію, щодо стягнення боргу на підставі наказу господарського суду у справі № 924/1387/13 держаним виконавцем в межах виконавчого провадження не вчинялось.

Вимоги про неправомірність дій державного виконавця щодо не закриття виконавчого проваджений 10.03.2016 року, у звязку з виконанням державним виконавцем рішення суду відповідачем не заявлялось, а дії чи бездіяльність, які просить визнати неправомірними останній, вчинялись поза межами виконання судового рішення у справі № 924/1387/13.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, відтак, як зазначає відповідач у відзиві, отсаннім апеляційна скарга на ухвалу суду від 31.10.2017 року не подавалася, а була подана скарга на бездіяльність державного виконавця щодо не закриття виконавчого провадження з 10.03.2016 року у звязку із виконанням судового рішення.

Вказана скарга з цих же підстав, судом у тому ж складі задоволена оскаржуваною у даному випадку ухвалою від 26.01.2018 року, якою визнано неправомірними дії державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження лише 28.07.2017 року, а також неправомірною бездіяльність щодо не закінчення такого виконавчого провадження починаючи із дати фактичного виконання, тобто 10.03.2016 року.

Разом з тим, хоча і ч. 4 ст. 75 ПІК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, проте, під час такого розгляду справи на стадії виконавчого провадження, в силу інших процесуальних норм такого Кодексу, остаточне рішення у формі однойменного процесуального документу не може бути прийняте, а лише ухвала. При цьому, якщо системно аналізувати загалом усі частини вказаної ст. 75 ПІК України, то у них ведеться мова про процесуальні документи, якими завершується по суті остаточний судовий розгляд спірних правовідносин. Тому, у даному разі як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, повинні враховувати як під час розгляду у суді першої інстанції так і під час розгляду даної апеляційної скарги, встановлені обставини щодо виконання судового наказу саме 10.03.2016 року, що встановлено попередньою, чинною: ухвалою суду у даній справі від 31.10.2017 року.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року у справі № 924/1387/13 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи № 924/1387/13 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Тимошенко О.М.