ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 Справа № 917/129/18

м. Полтава

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз, вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020

до Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 2 Полтавської міської ради, вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, 36040

про стягнення 1860,01 грн.

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 73 від 15.12.2017 року

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 3 від 03.01.2018 року

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 1860,01 грн. основного боргу за договором № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент розгляду справи в суді відповідач не оплатив вартість виконаних позивачем робіт за договором № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року відповідно до акту виконаних робіт № 318Е/10/17/ХХ від 04.10.2017 року на суму 1860,01 грн.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 2267 від 28.02.2018 року), посилаючись на те, що в структурі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП ЖЕО № 2, не передбачено виконання робіт щодо експлуатації, технічного обслуговування газорозподільної системи, а також на те, що на момент надходження первинних документів (рахунку на оплату, акта приймання виконаних робіт) відповідач не зміг ідентифікувати, по якій господарській операції вони виписані.

Позивач на відзив відреагував відповіддю (вх. № 2330 від 02.03.2018 року), в якій підтримує вимоги, викладені в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Між Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради як замовником та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» як виконавцем укладено договір на експлуатацію складових газорозподільної системи № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року (а.с. 13-15), згідно якого замовник оплачує, а виконавець надає послуги (виконує роботи) з експлуатації складових газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж виконавця, який є оператором газорозподільної системи, та використовуються для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи замовника. Під складовими газорозподільної системи розуміються внутрішньобудинкові газові мережі багатоквартирних будинків за адресою: м. Полтава, вул. Алмазна, 2, вул. Великотирнівська, 20 та вул. Європейська 24/42 (п.п. 1, 2 розділ І договору).

Відповідно до розділу ІІ укладеного договору, вартість послуг (робіт) визначається сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації обєкта газопостачання, що надаються виконавцем замовнику за результатом виконаних робіт (послуг) (п. 1). Замовник сплачує виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації обєкта, визначену в пункті 1 цього розділу, на поточний рахунок виконавця з урахуванням податку на додану вартість на підставі рахунка виконавця , але не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги (роботи) (п. 2). Фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається виконавцем на розгляд замовника у двох примірниках. Замовник зобовязується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта виконавцю або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення замовником акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим замовником в редакції виконавця (п. 3).

Пунктом 4 розділу ІІ договору визначено, що остаточний розрахунок за послуги (роботи), визначені пунктом 3 цього розділу, також за надання додаткових послуг (робіт) власнику, повязаних з експлуатацією обєкта, здійснюється не пізніше 5 календарних днів після підписання акта наданих послуг (робіт) на підставі рахунка виконавця.

На виконання умов договору позивач виконав роботи на загальну суму 1860,01 грн. та у відповідності до п. 3 розділу ІІ укладеного договору надав відповідачу акт № 318Е/10/17/ХХ від 04.10.2017 року та рахунок на оплату № 318Е/10/17 від 04.10.2017 року, які отримані КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради 05.10.2017 року, про що свідчить штамп відповідача та підпис його представника про їх отримання (а.с. 16-17).

Відповідач акт приймання виконаних робіт не повернув, обґрунтованих заперечень щодо нього у 10-денний строк не надав, тому в силу п. 3 розділу ІІ договору акт вважається погодженим замовником (відповідачем) в редакції виконавця (позивача).

На момент розгляду справи відповідач свої зобовязання щодо проведення розрахунку за укладеним договором не виконав.

Отже, спір у справі виник, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати робіт за договором.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Представники сторін в судовому засіданні 06.03.2018 року повідомили, що договір № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року не визнавався судом недійсним, зміни в нього не вносились, а тому цей правочин є правомірним.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться. Кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт виконання позивачем робіт, відповідно до укладеного між сторонами договору № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року підтверджується актом виконаних робіт № 318Е/10/17/ХХ від 04.10.2017 року на суму 1860,01 грн., узгодженим сторонами у відповідності до п. 3 розділу ІІ договору. В зазначеному акті вказано, що він укладений відповідно до договору № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, якими б спростовувався факт виконання робіт, зазначених в акті № 318Е/10/17/ХХ від 04.10.2017 року. Також відповідачем не було надано позивачу заперечень стосовно обсягів та вартості цих робіт, як передбачено п. 3 розділу ІІ договору.

Посилання відповідача у відзиві на те, що у структурі тарифу, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 року, не передбачені витрати щодо експлуатації, технічного обслуговування газорозподільної системи, є необгрунтованим.

Умовами договору № 10-20/318Е/17 від 07.04.2017 року обов'язок відповідача щодо сплати позивачу за отримані послуги не обумовлений певною структурою тарифу на послуги, які надаються відповідачем мешканцям житлових будинків.

Крім того, відповідач не позбавлений права ініціювати питання щодо зміни структури тарифу органом місцевого самоврядування. Посилання відповідача та те, що в рахунку № 318Е/10/17 від 04.10.2017 року не вказано, по якому договору проводились зазначені в ньому роботи, є необґрунтованим, оскільки найменування видів та вартість робіт, зазначених в цьому рахунку, повністю співпадають з найменуванням видів та вартістю робіт, які вказані в акті № 318Е/10/17/ХХ від 04.10.2017 року.

Посилання відповідача на неможливість ідентифікації, по якому конкретно об'єкту (будинку) були проведені зазначені в акті та рахунку роботи також є необґрунтованим, оскільки умовами договору не передбачено складання актів виконаних робіт та рахунків окремо по кожному із об'єктів, визначених в п. 2 розділу ІІ договору.

Крім того, зазначені відомості, за потреби, відповідач міг витребувати у позивача, зокрема, у своїй мотивованій відмові від підписання акту. Але відповідним правом, наданим йому згідно п. 3 розділу ІІ договору відповідач не скористався.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав роботи, а відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за договором, а саме не сплатив у повному обсязі вартість виконаних позивачем робіт у визначені строки, тому позов задовольняється в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129 (ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, 36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, 1860,01 грн. основний борг; 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2018 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.