РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2018Справа № 910/1522/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" до Міністерства оборони України про стягнення 98 400,00 грн., за участю представника позивача - ОСОБА_1, договір №б/н від 01.02.2018 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом позивача до відповідача про стягнення 98 400,00 грн. заборгованості за поставлений товар за договором №286/2/17/129 про поставку товарів для державних потреб (за кошти державного бюджету України) від 08.08.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 19.03.2018 року.

06.03.2018 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову з тих, що спірна сума не була зареєстрована на 2018 рік в органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов'язання та відповідно у відповідача відсутнє бюджетне фінансування для виконання зобов'язань за договором.

19.03.2018 позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, у якій він вказує на те, що відсутність у відповідача необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності.

19.03.2018 позивачем через канцелярію суду надано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

19.03.2018 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) був укладений договір про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/17/129 (далі - договір), згідно умов якого (п. 1.1 договору) постачальник зобов'язується у 2017 році поставити замовнику обладнання для закладів громадського харчування (3931) (обладнання для їдалень) Лот 2 (39312200-4) Обладнання для їдалень (котли електричні для варіння їжі на 100 літрів КПЕ 100, зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості та у строки.

Згідно п. 1.2. договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, зокрема визначено загальну вартість товару - 492 000,00 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 (тридцяти) календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Відповідно до п. 4.2. договору до рахунку-фактури додаються:

- акт приймання-передачі;

- видаткова накладна постачальника;

- повідомлення підтвердження, яке оформлюється одержувачем Замовника (додаток № 12.2.1).

Постачальник протягом 10 календарних днів з дати прийняття товару одержувачем у місцях поставки надає належним чином оформлені документи на оплату. Без вищевказаних документів, або відсутності в них встановленої інформації, оплата поставленого товару не проводиться. Замовник має право відмовитися повністю або частково від оплати товару у разі відвантаження товару одержувачу замовника в більшій кількості, ніж передбачена графіком без згоди замовника.

Підпунктом 6.1.1. договору встановлено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари протягом 30 (тридцяти) календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів передбачених договором.

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Поясненнями позивача, а також наявними в матеріалах справи актом приймання № 49 від 28.12.2017 року та видатковою накладною № 384 від 28.12.2017 року на суму 98 400,00 грн., повідомленням-підтвердженням від 28.12.2017 року, рахунком-фактурою №379 від 28.12.2017 року, підтверджується факт поставки товару позивачем відповідачу на суму 98 400,00 грн.

Листами відповідача від 17.01.2018 року №286/6/276 та позивача відповідно вих. №5.5 від 04.01.2017 року про направлення відповідачу документів згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору з доказами направлення і отримання підтверджується факт виконання позивачем зобов'язань за п. 4.1., 4.2. договору щодо надсилання рахунку-фактури, видаткової накладної, акту приймання-передачі, повідомлення-підтвердження.

Судом надано належну оцінку відзиву відповідача на позов, проте доводи відповідача що заборгованість у розмірі 98 400,00 грн. не була зареєстрована у органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов'язання на 2018 рік та не взята на облік не є підставою для відмови від виконання зобов'язань з оплати отриманого товару.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 98 400,00 грн.

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення 98 400,00 грн. основного боргу є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню повністю.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 500,00 грн. витрат пов'язаних із наданням адвокатської правової допомоги та на підтвердження понесення яких надав суду належні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 01.02.2018 року, що було укладено між Адвокатським бюро ОСОБА_1 та позивачем, витягом з єдиного реєстру адвокатів України, актами про виплату адвокату гонорару (винагороди) від 01.02.2018 року на суму 2 000,00 грн. та від 23.02.2018 року на суму 3 500,00 грн., а також відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру №26 від 01.02.2018 на суму 2 000,00 грн. та №45 від 23.02.2018 року на суму 3 500,00 грн.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З урахуванням вищезазначеного, судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, включаючи витрати на сплату судового збору та витрати на оплату послуг адвоката покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" (72312, Запорізька обл., м. Мелітополь, вулиця Ломоносова, будинок 23; код 36968997) 98 400 (дев'яносто вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. основного боргу та судові витрати, які складаються з 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору та 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 23.03.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна