РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.03.2018Справа № 910/874/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ)
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 5271,69 грн.

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Федотов В.І. (довіреність)
вільний слухач: Бабійчук С.О. (посвідчення)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідача) про стягнення регламентної виплати в розмірі 5271,69 грн. та 1762,00 грн. судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено відшкодування власнику автомобіля марки Hyundai, державний номер НОМЕР_2 , а тому позивачем в силу положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримано право звернення із регресним позовом до власника транспортного засобу. Оскільки власником транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , водія якого визнано винним у скоєнні ДТП, є Військова частина НОМЕР_1 , позивач вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди в порядку регресу покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 за вищевказаним позовом відкрито провадження у справі №910/874/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, засідання у справі призначено на 22.02.2018.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 виправлено допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 описку щодо предмету спору.
В судове засідання 22.02.2018 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився.
Представник позивача в судовому засіданні подав суду заяву про виправлення описки щодо найменування відповідача, допущеної у позовній заяві.
Суд відклав розгляд вказаної вище заяви позивача. Також в судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання щодо витребування у відповідача доказів, а саме: ідентифікаційного коду відповідача, який вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем було зазначено третьою особою ОСОБА_1 .
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Позивачем разом з позовною заявою не було заявлено клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу. Будь-яких обґрунтувань щодо наявності підстав залучення ОСОБА_1 до участі у справі як третьої особи позивачем у позові не наведено.
Разом з тим, за висновками суду рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для залучення ОСОБА_1 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а тому у залученні ОСОБА_1 до участі у справі як третьої особи слід відмовити.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про витребування доказів, позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у п`ять днів з дня вручення даної ухвали.
05.03.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2018 з додатками з усунутими недоліками.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 продовжено розгляд справи № 910/874/18, та призначено розгляд даної справи на 22.03.2018.
Представник позивача в судове засідання 22.03.2018 не з`явився. Позивач про розгляд справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №175.
З приводу заяви позивача про виправлення описки щодо найменування відповідача, допущеної у позовній заяві, поданої в судовому засіданні 22.02.2018, то з урахуванням того що в тексті позовної заяви позивачем було допущено описку щодо найменування відповідача, суд вважає за необхідне врахувати зазначену заяву позивача. При цьому, слід зазначити, що в ухвалах суду від 01.02.2018 та від 22.02.2018 судом було зазначено вірне найменування відповідача.
Представник відповідача письмового відзиву не надав, заперечень щодо позовних вимог не навів.
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
В судовому засіданні 22.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із довідкою №82143484 про дорожньо-транспортну пригоду, 03 листопада 2015 року, на перехресті вулиць Грінченка - Кіровоградська в м. Києві ОСОБА_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 та автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 пункту 11.4 Правил дорожнього руху України та водієм автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 пункту 10.1.Правил дорожнього руху України.
Згідно із постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №752/20785/15-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у справі №752/20783/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
05.11.2015 водій автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
30.06.2016 водій автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно із Звітом №273 від 19.11.2015 про оцінку автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 визначено, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 11924,44 грн.
Згідно із наказом МТСБУ №7949 від 13.10.2016, позивачем вирішено здійснити виплату ОСОБА_2 5271,69 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03.11.2015.
Позивач виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 5271,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7949рв від 17.10.2016.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що виплативши страхове відшкодування особі якій завдано шкоду внаслідок настання 03.11.2015 страхової події дорожньо-транспортної пригоди, позивач в силу положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримав право звернення із регресним позовом до власника транспортного засобу.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Застосування цього способу захисту здійснюється і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Факт наявності вини ОСОБА_1 вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03.11.2015, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №752/20785/15-п та у відповідності до ст. 75 ГПК України повторного доведення не потребує.
В довідці №82143484 про дорожньо-транспортну пригоду, складеної за обставинами ДТП, яка відбулась 03.11.2015, вказано, що автомобіль Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить Військовій частині НОМЕР_1 .
Також у постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №752/20785/15-п встановлено, що ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Зазначені вище обставини відповідачем не заперечуються.
У відповідності до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Згідно із ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).
З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України. основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України, правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Як підтверджено матеріалами справи, автомобіль Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить Військовій частині НОМЕР_1 .
Цивільно-правова відповідальність власника даного автомобіля, як зазначено відповідачем, не застрахована. Протилежного судом не встановлено.
Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В силу наведених положень законодавства, відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , має нести відповідач як юридична особа, з винних неправомірних дій водія якої сталася ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, на момент ДТП застрахована не була.
За таких обставин, Військова частина НОМЕР_1 є відповідальною за відшкодування позивачу понесених ним збитків.
При цьому, відповідно до довідки №82143484 про дорожньо-транспортну пригоду, водій автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , також є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у справі №752/20783/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за наступними правилами: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").
Таким чином, розмір частки відшкодування шкоди визначається відповідно до ступеня вини кожного із учасників ДТП.
Як вбачається з позову, при визначенні розміру відшкодування шкоди позивач виходив з наявності вини обох водіїв у скоєнні ДТП та визначив, що до відшкодування підлягає сума страхового відшкодування у розмірі розмір 50 відсотків 5271,69 грн.
Матеріалами справи також підтверджено розмір страхового відшкодування в сумі 5271,69 грн., що сплачений позивачем водію автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 згідно із платіжним дорученням №7949рв від 17.10.2016. Розмір понесених позивачем витрат відповідачем не оспорений.
Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не було надано суду жодних доказів в спростування заявлених позивачем вимог.
Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ідентифікаційний код 21647131) регламентну виплату в розмірі 5271,69 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.03.2018.

Суддя С.О. Турчин