ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018

Справа № 910/23736/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» (01103, м.Київ, БУЛЬВАР ДРУЖБИ НАРОДІВ, будинок 28-А, Н/П 6, офіс 1)

до

Міністерства оборони України (03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6)

про

внесення змін до договору

Представники сторін:

від Позивача: не з’явився

від Відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі також - «Відповідач») про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2017 між Міністерством оборони України (замовник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (постачальник) було укладено договір №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі – Договір), за умовами якого постачальник зобов’язується у 2017 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581) (лот 3. Військова уніформа 35811300-5 (Куртка вітровологозахисна зимова) (вид 1) (далі – товар), а замовник забезпечити приймання на оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі. 02.10.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору від 22.06.2017 №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до якої було продовжено строки поставки до 15.09.2017 -5000 комп., та до 26.11.2017 – 5000 комп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” до Міністерства оборони України про внесення змін до договору залишено без руху.

11.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018 відкрито провадження у справі №910/23736/17, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018.

26.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” надійшла заява про забезпечення позову, якою просив суд забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству “Банк Альянс” проводити будь –які виплати на підставі Банківської гарантії №257-17 від 22.06.2017 року та заборони Міністерству оборони України вчиняти будь –які дії стосовно вимог платежу на підставі Банківської гарантії №257-17 від 22.06.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством “Банк Альянс”.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” про забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству “Банк Альянс” проводити будь –які виплати на підставі Банківської гарантії №257-17 від 22.06.2017 року та заборони Міністерству оборони України вчиняти будь –які дії стосовно вимог платежу на підставі Банківської гарантії №257-17 від 22.06.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством “Банк Альянс”.

06.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

08.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив відповідача щодо позовної заяви.

12.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання 13.02.2018 з’явилися представники сторін.

Суд, розглянувши клопотання Позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс», на місці ухвалив – відмовити в задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов’язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд зазначає, що рішення суду у даній справі не вплине на права та обов’язки Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс», тому підстави для її залучення у Суду відсутні.

Під час підготовчого засідання судом здійснено всі необхідні дії для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті, передбаченіст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що у підготовчому провадженні судом вчинено усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, 13.02.2018 Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.02.2018.

В судове засідання 28.02.2018 представники сторін не з’явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За приписами ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні 28.02.2018 Суд на місці ухвалив – відкласти розгляд справи на 21.03.2018.

21.03.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Позивача.

В судове засідання 21.03.2018 представники Сторін не з’явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 06.03.2018 р. та 05.03.2018 р. ухвали від 28.02.2018 уповноваженим представникам підприємств Сторін. Представник Позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Позивача, яка Судом розглянута та задоволена.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Сторін не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21.03.2018 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 223 Господарського процесуального кодексу України,в судовому засіданні складено протокол судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

22.06.2017 між Міністерством оборони України (замовник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (постачальник) було укладено договір №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі – Договір), за умовами якого постачальник зобов’язується у 2017 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581) (лот 3. Військова уніформа 35811300-5 (Куртка вітровологозахисна зимова) (вид 1) (далі – товар), а замовник забезпечити приймання на оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі (п. 1.1 Договору). (а.с. 26-31)

Відповідно до п. 1.2 Договору строки постачання товару: до 20.07.2017 (включно) - 5000 комп., та до 30.09.2017 (включно) - 5000 комп.

Пунктом 9.5 Договору передбачено, що продовження строку (терміну) виконання зобов’язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов’язків за договором у разі, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов’язань за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 9.6. Договору).

Згідно з п. 11.1 Договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Пунктом 12.5 Договору встановлено, що зміни і доповнення до договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які будуть додаватися до тексту договору як невід’ємні його частини.

02.10.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору від 22.06.2017 №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до якої було продовжено строки поставки до 15.09.2017 -5000 комп., та до 26.11.2017 – 5000 комп. (а.с. 32-33)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що неможливість виконання умов Договору в частині поставки другої партії товару у встановлений строк підтверджується Висновком про виникнення і існування документально підтверджених об’єктивних обставин № ЧК-974 від 15.12.2017, сформованим Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати, у зв’язку з чим Позивач вважає, що має право на внесення змін в Договір в частині продовження строку виконання зобов’язання на підставі ст. 651 ЦК України.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки зазначений висновок Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати сформовано після закінчення терміну постачання та носить рекомендаційний характер, а також недоведеність Позивачем наявності умов зміни договору, передбачених ст. 652 ЦК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, Договір №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 було укладено сторонами із застосуванням переговорної процедури закупівель на підставі загальних положень Закону України “Про публічні закупівлі” та спеціальних положень Закону України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони”

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про проведення відбору учасників про закупівлю індивідуального обмундирування (3581) (Куртка вітровологозахисна зимова, вид 1) було опубліковано 20.04.2017 на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівлі (www.prozorro.gov.ua) (а.с. 34-37)

В опублікованій інформації було зазначено кількість товару – 10 000 шт., дати поставки 5 000 шт. – до 20.07.2017 (включно) та 5 000 шт. – до 30.09.2017 (включно) (фактично встановлення дати поставки товару було здійснено замовником в оголошенні без врахування майбутньої дати укладання договору) та місце доставки: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 39. (а.с. 34-37)

Згідно з відомостями вказаного оголошення, свої цінові пропозиції учасники відбору мали право подати до 12.05.2017.

Відповідно до вимог оголошення про проведення закупівлі цінова пропозиція учасників мала бути забезпечена безумовною безвідкличною банківською гарантією у сумі 532 425,00 грн.

12.05.2017 на виконання вимог вказаного оголошення цінова пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” була забезпечена відповідною банківською гарантією №3782 Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» від 12.05.2017, яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 45)

Розпочата 20.04.2017 процедура закупівлі та процедура укладання договору була завершена підписанням Договору між сторонами лише 22.06.2017 за 19 робочих днів до строку поставки першої партії товару – 20.07.2017, та за 69 робочих днів до кінцевого строку поставки другої партії товару – 30.09.2017, тобто на всю процедуру закупівлі з укладанням договору було витрачено 2 місяці і 2 дні.

Відповідно до ч. 16 ст. 3 Закону України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони”, електронна система закупівель автоматично призначає час та дату проведення аукціону (у даному випадку аукціон було призначено та проведено 15.05.2017). Після цього, замовник у строк, що становить не більше 3 робочих днів з дня завершення аукціону, розглядає цінові пропозиції та інші документи учасників відбору та визначає учасником переговорів такого учасника відбору, який запропонував найнижчу ціну.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тендерного комітету Міністерства оборони України за протоколом №75/199/4 від 18.05.2017 було вирішено провести переговори з Товариством з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” щодо закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (Куртка вітровологозахисна зимова, вид 1) шість лотів за лотом 3 в максимально можливий за законом строк - 3 робочих дні. (а.с. 46)

Проведення самих переговорів було призначено не на наступний робочий день (19.05.2017) після прийняття рішення про запрошення на переговори (ч. 1 ст. 6 Закону України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони”), а на 22.05.2017, тобто з затягуванням на 3 календарних дні, що документально підтверджується протоколом від № 75/199/4 від 18.05.2017.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України “Про публічні закупівлі”, за результатами проведених переговорів з учасником, замовник приймає рішення про намір укласти договір. При цьому, вказане рішення відповідно до ч.1 ст.6 Закону України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони” оформлюється протоколом після проведення переговорів. Повідомлення про намір укласти договір обов’язково оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу протягом 1 дня після прийняття рішення.

Проведення переговорів було оформлено протоколом від 26.05.2017 № 75/199/11, у якому було вирішено прийняти пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” за лотом 3 щодо закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (Куртка вітровологозахисна зимова, вид 1) шість лотів за переговорною процедурою закупівлі, визначено переможцем переговорної процедури закупівлі Товариство з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” тощо. (а.с. 47-48)

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони” договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі укладається у строк не раніше ніж через 4 робочі дні та не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлі.

Проте, через оскарження процедури закупівлі іншим учасником процедури Договір було підписано не у найбільший можливий строк – 15.06.2017, а із затягуванням на 8 календарних днів – 22.06.2017.

20.06.2017 Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» про постачання у строк до 22.06.2017 тканини плащової набивної МП СП (кол 147) в кількості 28 800 м, необхідної для виготовлення одягу на виконання умов Договору., що підтверджується листом № № 54-06/17 від 20.06.2017 (а.с. т. )

Листом №1046 від 20.06.2017 Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» повідомило, що підприємство на території України є єдиним виробником цілої низки тканин, в тому числі і замовлених Позивачем, тому непрогнозоване збільшення завантаженості комбінату протягом тижня та відсутність складських залишків унеможливлює виконання заявки Позивача у звичайні строки протягом 2 днів, а замовлену тканину зможе виготовити та поставити у строк до 20.07.2017.

Тканина плащова у кількості 28 782,5 м була відвантажена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» 18.07.2017, що підтверджується видатковою накладною №2312 від 18.07.2017. (а.с. 52)

За твердженнями Позивача, що не спростовуються Відповідачем, внаслідок документально підтверджених об’єктивних обставин – відсутності необхідної для виготовлення продукції тканини, Товариство з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» не могло розпочати виконання договору та виробництво товару. Вказані обставини тривали з 22.06.2017 по 18.07.2017, тобто 27 календарних днів, на які фактично було зменшено передбачений Договором строк поставки продукції. За таких умов, внаслідок затягування Тендерним комітетом замовника на 3 календарних дні проведення переговорів, а також те, що повідомлення про намір укласти договір було оприлюднено з порушенням вказаних ч. 3 ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі» строків на 3 календарних дні, враховуючи тривале оскарження процедури закупівлі та прийняття Антимонопольним комітетом України рішення від 15.06.2017, що потягло собою затягування процедури закупівлі ще на 16 календарних днів, а також те, що Договір підписано із зволіканням на 8 календарних днів, відсутності необхідної для продукції тканини протягом 27 календарних днів, сукупна кількість днів, яку втратив переможець процедури закупівлі внаслідок документально підтверджених об’єктивних обставин та яка не була врахована сторонами становить 57 календарних днів (3+3+16+8+27), які за інших умов могли бути використанні на постачання товару за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як вказує сам Позивач та не заперечує Відповідач, описані обставини були повністю враховані сторонами під час укладення 02.10.2017 Додаткової угоди № 2 до Договору №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), якою було продовжено строки поставки до 15.09.2017 -5000 комп., та до 26.11.2017 – 5000 комп. (а.с. 32-33)

Як зазначено у Додатковій угоді № 2, ця угода укладена відповідно до вимог ст. 652 Цивільного кодексу України, ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та експертного висновку про істотну зміну обставин, виданого Торгово-промисловою палатою України Чернігівською торгово-промисловою палатою від 04.08.2017 № ЧК-487, листа Товариство з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» № 54-08/17 від 08.08.2017, та на підставі п. 123.54 розділу ХІІ Договору від 22.06.2017 № 286/3/17/158.

При цьому, перша партія товару у кількості 5 000,00 шт. була поставлена Позивачем з дотриманням строку, продовженого Додатковою угодою № 2 від 02.10.2017, що підтверджується Актом приймального контролю № 1 від 29.08.2017. (а.с. 54)

Натомість, поставка другої партії товару у кількості 5 000,00 шт. відбулася 08.12.2017 з порушенням визначеного Додатковою угодою № 2 строку (26.11.2017), про що свідчить Акт приймального контролю якості № 1 від 01.12.2017 та видаткова накладена № 91 від 01.12.2017. (а.с. 144-145)

Прострочення поставки другої партії товару Позивач пояснює тим, що 19.07.2017 в складському приміщенні, яке винаймає Товариство з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС», сталась аварія, наслідком якої було залиття та просочення технічною рідиною чорного кольору рулонів із тканиною (в тому числі 287 рулонів, що складає 14074 м.п., тканини артикулу 2701 плащової набивної МП СП (кол. 147), фурнітури та готових виробів, про що комісією складено Акт про залиття (аварію) від 19.07.2017. В Акті про залиття (аварію) від 19.07.2017 зафіксовано, що наслідком залиття стало те, що об’єкти, які зазнали впливу технічної рідини, набули брудно-чорного забарвлення, внаслідок чого їх товарний вигляд та товарний стан виключають їх використання за призначенням. Таким чином, половина необхідної для виготовлення товару тканини була зіпсована через документально підтверджену об’єктивну обставину, за яку Позивач не відповідає. (а.с. 55).

Листом № 54-06/17 від 20.07.2017 Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» з проханням про постачання у строк до 25.07.2017 тканини плащової набивної МП СП (кол 147) в кількості 14 070 м. (а.с. 56)

Листом № 1238 від 31.07.2017 Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» повідомило, що підприємство на території України є єдиним виробником цілої низки тканин, в тому числі і замовлених Позивачем, тому непрогнозоване збільшення завантаженості комбінату протягом тижня та відсутність складських залишків унеможливлює виконання заявки Позивача у строк до 25.07.2017, а замовлену тканину зможе виготовити та поставити у строк до 30.10.2017.

Тканина плащова у кількості 25 001,5 м була відвантажена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» 01.11.2017, що підтверджується видатковою накладною №3 від 01.11.2017. (а.с. 58)

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження існування документально підтверджених об’єктивних обставин неможливості виконання умов Договору в частині поставки другої партії товару, 13.12.2017 Позивач звернувся до Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати, якою було сформовано Висновок про виникнення і існування документально підтверджених об’єктивних обставин № ЧК-974 від 15.12.2017 (а.с. 69-73).

15.12.2017 Позивач направив на адресу Міністерства оборони України лист № 45-12/17 з пропозицією про продовження визначеного Договором строку постачання товару на 105 календарних днів щодо поставки другої (5000 шт. до 26.11.2017) партії товару, тобто встановити строк постачання до 11.03.2018 (включно) – 26.11.2017 + 105 календарних днів, разом з нотаріально засвідченою копією Висновку Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати № ЧК-9974 від 15.12.2017 та двома підписаними та скріпленими печаткою примірниками (проектами) Додаткової угоди до Договору (з Додатком 1 “Рознарядка Міністерства оборони України за Специфікацією”), що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 15.12.2017 (а.с.74-78). Вказаний лист залишився Відповідачем без відповіді та реагування.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Пунктом 9.5. Договору передбачено, що продовження строку (терміну) виконання зобов’язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов’язків за договором у разі, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Відповідно до п. 9.6. Договору, доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов’язань за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Позивачем надано Висновок Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об’єктивних обставин № ЧК-974 від 15.12.2017, в якому зазначено, зокрема, що унеможливлення виконання зобов’язань, передбачених умовами Договору, спричинене виникненням документально підтверджених обставин, які зумовлюють об’єктивну необхідність продовжити передбачений договором строк виконання зобов’язань щодо передання товару, зокрема: відсутність необхідної для виготовлення продукції тканини протягом 105 календарних днів, а також “процедурні” строки, які складають мінімум 29 календарних днів строку, необхідного для виготовлення та поставки товару за Договором, та які на поточну дату продовжують діяти.

Як вбачається із матеріалів справи, строк виконання Позивачем своїх зобов’язань з поставки другої партії товару за Договором №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) було встановлено - 30.09.2017 (включно). Окрім того, 02.10.2017 Додатковою угодою № 2 до Договору було продовжено вказаний строк поставки до 26.11.2017 (включно).

Суд звертає увагу, що на момент укладення Додаткової угоди до Договору 02.10.2017 залиття в орендованому Позивачем приміщенні вже відбулося та останньому було відомо про обставини відсутності необхідної для виготовлення продукції тканини та можливість її виготовлення лише у строк до 30.10.2017 з листа ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», а також Позивач був обізнаний про передбачені Договором процедурні строки, необхідні для організації відповідної поставки.

Відтак, будучи обізнаним про можливість невиконання зобов’язання в строк під час підписання 02.10.2017 Додаткової угоди до Договору, у пункті 1.2 якої вказано строк поставки до 26.11.2017 (включно), Позивач мав оцінити можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору, у зв'язку з невиконанням зобов'язань в строк, проте, жодних пропозицій або заперечень проти встановлення вказаного строку – 26.11.2017 Позивач не висловив, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Позивач в момент укладання Додаткової угоди № 2 до Договору усвідомлював об'єктивні обставини неможливості виконання зобов'язань в строк до 26.11.2017. Тобто, обставини, на підставі, яких Позивач просить внести зміни до Договору щодо продовження строку поставки, існували і на момент підписання Додаткової угоди № 2 до Договору, проте, Позивач прийняв повною мірою ризик можливості невиконання зобов’язання в строк.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, лише 14.12.2017 Позивач звернувся до Чернігівської регіональної торгово-промислова палати із відповідним запитом, тобто після настання строків виконання зобов’язань за Договором, в тому числі продовжених Додатковою угодою № 2, та їх реального виконання. Вказаний висновок було видано відповідно також після спливу кінцевої дати постачання товару.

При цьому, саме після того як минув кінцевий термін постачання товару за Договором з урахуванням Додаткової угоди № 2 та було поставлено другу партію продукції за Договором, зазначений висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати разом із пропозицією про внесення змін до Договору були направлені Позивачем на адресу Відповідача 15.12.2017.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Разом з тим, оцінюючи обставини справи, Суд враховує враховує, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір зі строком поставки до 30.09.2017 (включно) та Додаткову угоду № 2 зі строком поставки до 26.11.2016 (включно), Позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов’язання з поставки товару та відповідно об’єктивно оцінити можливість виконання такого зобов’язання у вказаний строк.

Згідно з вимогами статті 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В той же час, Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Враховуючи наведене вище, Суд дійшов висновку, що вимога Позивача про внесення змін у Договір №286/3/17/158 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017, що укладений між Позивачем та Відповідачем, шляхом викладення його в редакції, запропонованій Позивачем є необґрунтованою, у зв’язку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17.

Отже, розглянувши Висновок Чернігівської регіональної Торгово-Промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об’єктивних обставин № ЧК-974 від 15.12.2017 як належний та допустимий доказ з урахуванням приписів п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов Договору, Суд дійшов висновку, що зазначений документ не є підставою для внесення змін до Договору.

При цьому, Суд також зазначає, що норми ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, на які посилається Позивач в обґрунтування заявлених вимог, застосуванню не підлягають, оскільки ці норми не регулюють спірні правовідносини у даній справі, тому при прийнятті рішення Суд самостійно здійснив правильну правову кваліфікацію останніх та застосував норми ст. 652 Цивільного кодексу України з урахуванням п. 9.5 Договору.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” до Міністерства оборони України про внесення змін до договору задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “АБІТ-ТЕКС” до Міністерства оборони України про внесення змін до договору - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23 березня 2018 року

Суддя                                                                                          О.В. Чинчин