КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2018 р. Справа№ 910/14357/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 14.03.2018

розглянувши апеляційну скаргу ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка діє від імені Приватного підприємства "Світова музика"

на рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2017

у справі № 910/14357/17 (суддя Трофименко Т.Ю. )

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка діє від імені Приватного підприємства "Світова музика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бель-Фермаж"

про стягнення 32 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі № 910/14357/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка діє від імені Приватного підприємства "Світова музика" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі № 910/14357/17 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 14.03.2017.

13.03.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бель-Фермаж" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити без змін рішення господарського суду м. Києва від 11.12.2017 у справі № 910/14357/17, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з п. 9 ч.1 Перехідних положень ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Тому розгляд апеляційної скарги здійснюється за нормами ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, про що зазначено в ухвалі від 02.02.2018.

У судовому засіданні 14.03.2018 представник ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" діючи від імені Приватного підприємства "Світова музика" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бель-Фермаж", в якому просила стягнути компенсацію за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу об'єкту - музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в мінімальному розмірі 32 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що всупереч ст.ст. 1, 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та виключних майнових прав позивача на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики, автор тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_7), відповідач використовував вказаний музичний твір серед сторонніх осіб без дозволу і без сплати відповідної винагороди, у приміщенні, доступ до якого і послуги у якому надаються відповідачем, чим порушив майнові права позивача, як суб'єкта авторського права. Позивач зазначав, що відповідач допустив порушення, передбачене п. а ч. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", що згідно з п. г ч. 2 ст. 52 наведеного Закону є підставою для сплати компенсації в розмірі 32 000,00 грн., розрахованої позивачем за мінімальною ставкою (10 мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2017).

Судова колегія, дослідивши матеріали даної справи та заслухавши у судовому засіданні присутніх представників сторін, встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом „г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із ст.ст. 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ПО "ОКУАСП") є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011.

01.01.2016 між ПО "ОКУАСП" (як організацією) та Приватним підприємством "Світова музика" - позивач (як видавником) укладено Договір №АУ 010116 про управління майновими авторськими правами, за умовами якого видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори (об'єкти авторського права), які належать видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору (п. 2.1), організація здійснює колективне управління відповідно до договору на території України (п. 2.4).

Згідно з пунктом 3.1 Договору видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень статуту.

Пунктом 7.1 Договору №АУ 010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 визначено, що організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані організації за цим договором.

Згідно з пунктом 7.2 Договору №АУ 010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016, організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав видавника, в т.ч. перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації, але за умови отримання попередньої згоди видавника на такі дії.

Пунктом 7.3 Договору №АУ 010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 визначено, що у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання після отримання згоди видавника, має права пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Строк дії договору - до 31.12.2016 (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.01.2016 до Договору про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 №АУ 010116, сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2017 включно, а також виклали пункти 7.2 та 7.3 у новій редакції, а саме:

- 7.3. Організація має право вживати будь-яких законних заходів , направлених на захист майнових прав видавника, в т.ч. перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації. Відповідно до чинного в Україні законодавства вчинення таких дій не потребує отримання додаткових дозволів чи погоджень видавника. При цьому, організація має проінформувати видавника про здійснення таких дій;

- 7.4. У випадку виявлення порушення прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які дії як для захисту права видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. Для цього організація має право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються цим договором і додатковими угодами до нього.

На виконання умов пункту 3.1 Договору про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 №АУ 010116, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", діючи від імені Приватного підприємства "Світова музика", надало декларацію, відповідно до якої заявлена наявність майнових авторських прав щодо музичних творів згідно переліку зокрема: на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики, автор тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_7).

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", діючи від імені Приватного підприємства "Світова музика", в підтвердження доводу про наявність у нього виключних майнових прав щодо музичного твору надав ліцензійний договір № 01/2016-Л від 01.01.2016 та додаткову угоду до нього від 01.01.2017, укладені із ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг", на підставі якого позивач, як ліцензіат, отримав майнові права на зазначений в декларації твір - "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики, автор тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_7), а також вказаний твір включено до Переліку каталогу музичних творів, майнові права щодо яких передані позивачу, як ліцензіату.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.10.2016 представником Організації Чередніченком Є.І. проведено фіксацію фактів використання музичного твору у приміщенні публічного закладу - Спорт-клуб "Спорт Лайф" ( м. Київ, проспект Оболонський, 21-Б), в якому господарську діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Бель Фермаж", у зв'язку з чим складено акт №18/10/16, яким зафіксовано факт публічного виконання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики, автор тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_7).

На підтвердження перебування Чередніченка Є.І. в приміщенні публічного закладу - Спорт-клуб "Спорт Лайф" (м. Київ, проспект Оболонський, 21-Б), позивач надав договір № Чер17978, квитанцію № ПН 478, товарний чек від 05.09.2016; на підтвердження факту публічного виконання спірних музичних творів - диск з відеофіксацією, наявний в матеріалах справи.

Однією із підстав відмови у задовленні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не подано в розумінні ст. ст. 435, 436, 440, 441 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України належних та допустимих доказів, що первинними суб'єктами авторського права музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики, автор тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_7) було надано/передано у встановленому законом порядку прав використання твору особам, від яких ПП "Світ Музики" отримало відповідні майнові права щодо спірного музичного твору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що позивачем не подано доказів наявності у ПП "Світ музики" документально підтвердженого майнового права на музичний твір, щодо захисту якого в його інтересах звернулось до суду ПО "ОКУАСП". При цьому, приписи ст. 15 та ст. 16 Цивільного кодексу України визначають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, особа має право на захист саме свого особистого права та інтересу, який наявний у неї або виник у неї на підставах, визначених законом (ст. 11 Цивільного кодексу України), і наявність доведення такого права, як і обставин його порушення покладено вимогами процесуального закону саме на позивача.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв'язку з порушенням майнових авторських прав суб'єкта авторського права.

Відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

Водночас суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В даному випадку при зверненні ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" з даним позовом до суду Організацією доведено обсяг її повноважень згідно з Договором про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 №АУ 010116, укладеним між ПО "ОКУАСП" (як організацією) та Приватним підприємством "Світова музика" - позивач (як видавником). Повноваження ПП "Світова музика" підтверджені договором від 01.01.2016 № 01/2016-Л, укладеним між ПП "Світова музика" і ТОВ "Олл Мьюзик Паблишинг".

Правомірність вказаних вище договорів презюмується відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України. В законодавстві відсутні приписи щодо нікчемності таких договорів. Ці договори також не визнавалися недійсними судом, що не спростовано в судах першої та апеляційної інстанцій. А тому у суду відсутні підстави не брати до уваги вищевказані договори як доказ відповідного обсягу повноважень ПО "ОКУАСП".

Суд першої інстанції зазначив про те, що Організація не мала права здійснювати фіксацію факту використання об'єктів авторського права без попередньої згоди видавника на такі дії (станом на 12.10.2016), що передбачено пунктом 7.2 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 у первісній редакції. Проте, висновок суду першої інстанції щодо обов'язкової згоди видавника на здійснення Організацією фіксації факту використання об'єкта авторського права іншою особою не ґрунтується на нормах законодавства, що регулює питання, пов'язані із захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 06.02.2018 у справі № 908/657/17.

Проте, судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що надані позивачем договір від 05.09.2015 № ЧЕР 17978 про надання спортивно-оздоровчих послуг, квитанція від 07.09.2016, товарний чек не містять інформації про те, що спірний музичний твір використовувався саме відповідачем та саме у приміщенні, яке зазначено у акті фіксації від 12.10.2016. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приміщення у м. Києві, проспект Оболонський, 21-Б належить не відповідачу, а іншій юридичній особі, в суді не доведено, що у відповідача є будь-які майнові відносини стосовно цього нерухомого майна (оренди, користування, тощо). Доказів протилежного суду станом на момент вирішення спору надано не було.

Організацією належними та допустимими доказами не підтверджено, що фіксація порушення в даному випадку відбувалась саме за вказаною в акті від 12.10.2016 адресою, та не підтверджено здійснення господарської діяльності у відповідному приміщенні саме відповідачем. Представник відповідача у судовому засіданні та у відзивах, як на позовну заяву, так і на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення позовних вимог та апеляційної скарги із зазначенням про те, що відповідач не здійснює господарської діяльності в приміщенні за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 21-Б. Організацією в свою чергу не надано документально підтверджених даних щодо особи, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі. Дослідивши в матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що з наявного у справі відео неможливо встановити, за якою саме адресою здійснювалась фіксація порушення. Акт від 12.10.2016 підписаний представником ПО "ОКУАСП" одноособово.

З огляду на викладене, ПО "ОКУАСП", як особою на яку процесуальним законом покладено обов'язок доведення своїх вимог належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення), та ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), не подано доказів відповідного порушення майнового права позивача саме відповідачем. Тобто організацією не подано відповідних доказів, та судом першої інстанції в процесі розгляду позову і судом апеляційної інстанції в процесі розгляду апеляційної інстанції не встановлено обставин вчинення саме відповідачем правопорушення, передбаченого п. а ч. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", що виключає підстави для застосування судом до відповідача відповідальності за таке правопорушення, а тому згідно з п. г ч. 2 ст. 52 наведеного Закону відсутні підстави для стягнення з відповідача компенсації в заявленому позивачем розмірі 32 000,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, на ПО "ОКУАСП" в даному випадку покладається обов'язок доведення факту неправомірного використання відповідачем спірного музичного твору, та всіх обставин такого використання, чого у даній справі організацією зроблено не було.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, щодо доведеності неправомірного використання спірного музичного твору саме відповідачем відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів встановлені у даній справі.

Хоча судом першої інстанції невірно встановлено відсутність права ПО "ОКУАСП" на звернення з даним позовом, проте це не призвело до прийняття неправильного судового рішення у даній справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 11.12.2017 у справі № 910/14357/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 269, 275, ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка діє від імені Приватного підприємства "Світова музика" залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 11.12.2017 у справі № 910/14357/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14357/17 направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 19.03.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко