УХВАЛА

16 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/2441/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Баранець О.М., Ткач І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Макіївкокс",

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Попков Д.О., судді - Чернота Л.Ф., Зубченко І.В.)

від 23.11.2017,

за позовом дочірнього підприємства "Трансгарант - Україна",

до приватного акціонерного товариства "Макіївкокс",

про стягнення заборгованості в розмірі 2 793 656,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 приватне акціонерне товариство "Макіївкокс" звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2017 про повернення апеляційної скарги у справі №905/2441/17 Господарського суду Донецької області.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржнику, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги).

Основні вимоги, що пред'являються до форми і змісту касаційної скарги, визначені ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.,

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу (в редакції чинній з 15.12.2017) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні касаційної скарги на ухвалу господарського суду становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір"( в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

У зв'язку із тим, що касаційна скарга на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2017 приватним акціонерним товариством "Макіївкокс" подана 11.12.2017, то при її подачі останній повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 600,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, касаційна скарга судовим збором не оплачена, натомість ним було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що на території Донецької області проводиться антитерористична операція, у зв'язку з чим перекрите залізничне та транспортне сполучення, а також заявник вказав, що він знаходиться в тяжкому фінансовому становищі через брак платежів від контрагентів за поставлений товар.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в силу вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Оскільки вказане клопотання приватного акціонерного товариства "Макіївкокс" не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами, то у задоволенні цього клопотання слід відмовити.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на момент звернення з касаційною скаргою) встановлено, що касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Тобто скаржник повинен зазначити, які саме норми матеріального чи процесуального права порушено або застосовано неправильно, у чому полягає це порушення або неправильне застосування.

У касаційній скарзі приватне акціонерне товариство "Макіївкокс" зазначає лише про те, що апеляційна скарга відповідала вимогам статтей 94-97 Господарського процесуального кодексу України, при цьому не зазначаючи суті порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017), касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам п. 4 та 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), що з урахуванням приписів пункту 11 частини першої Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній з 15.12.2017), якщо касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, вона підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, при повторному зверненні заявнику необхідно надати докази надіслання позивачу копії поданої касаційної скарги, надавши суду фіскальний чек та опис вкладення в цінний лист з відповідними відмітками Укрпошти.

Керуючись статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), статтями 234, 290, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Макіївкокс" повернути без розгляду.

2. Копії цієї ухвали надіслати учасникам справи, додані до скарги матеріали та копію касаційної скарги повернути скаржнику.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в матеріалах справи № 905/2441/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Баранець

І. Ткач