ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3854/17

Господарський суд Київської області в складі:
головуючого судді Христенко О.О.
за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3854/17
за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Київ

до споживчого товариства «Стимул», м. Вишневе

про стягнення 20 714,00 грн.

Представники:
від позивача: Праведна П.А., представник за довіреністю;

від відповідача: Письменна І.О., представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до споживчого товариства «Стимул» (відповідач) про стягнення 20 714,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 27/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017, в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивач звертається із вимогами про стягнення з відповідача пені в сумі 11 457,88 грн. та штрафу - 9 256,80 грн.

Ухвалою суду від 26.12.2017 позовну заяву військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.01.2018 відкрито провадження у справі № 911/3854/17, підготовче засідання за правилами загального позовного провадження призначено на 07.02.2018.

В судовому засіданні 07.02.2018 оголошено перерву до 16.02.2018.

15.02.2018 через канцелярію суду відповідачем наданий відзив на позовну заяву (вх. № 3220/18 від 15.02.2018) де зазначено, що з огляду на характер предмету договору, виконання умов такого договору вимагає оперативного задоволення потреб замовника у поставці продуктів харчування, у зв`язку з чим сторони не використовували письмову форму заявки в якості основної, а систематично домовлялися про поставку конкретної партії в телефонному режимі або при особистій зустрічі. Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товару за цим договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником. Відповідач зазначає, що наведені позивачем заявки від 06.06.2017 № 1202, від 03.07.2017 № 1518 та від 04.07.2017 № 1541 відповідач не отримував і не знав про їх існування. У відзиві відповідач зазначає, що виконав всі зобов`язання перед позивачем своєчасно в порядку задоволення оперативних потреб замовника.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено моменту порушення відповідачем строку поставки та факту прострочення виконання зобов`язання, що виключає наявність підстав для наведеної в позові відповідальності.

Ухвалою суду від 16.02.2018 підготовче засідання відкладено на 07.03.2018.

23.02.2018 через канцелярію суду від позивача надана відповідь на відзив, за якою позивач стверджував, що заявки складались відповідно до планів-графіків централізованого постачання продуктів харчування від Головного управління Національної гвардії України щодо забезпечення військових частин Національної гвардії України продукцією борошномельно-круп`яної промисловості від СТ «Стимул».

Уповноваженими особами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України завчасно повідомлено про дати поставки та передано представникам СТ «Стимул» заявки з зазначенням необхідної кількості товару, дати та місця поставки, що підтверджують відмітки про отримання на заявках.

Ухвалою суду від 07.03.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/3854/17, а справу призначену до розгляду по суті на 21.03.2018.

Присутніми в судовому засіданні 21.03.2018 учасниками процесу підтримані свої вимоги та заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з викладених у позові обставин, між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач, замовник) та споживчим товариством «Стимул» (відповідач, учасник) укладений Договір № 27/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 (далі - договір) про закупівлю товару код ДК 021:2015-15610000-7 - продукція борошномельно-круп`яної промисловості (далі - товар).

Відповідно до пункту 1.1 договору, учасник зобов`язується у 2017 поставити замовникові товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до абз. 2 п. 1.2 договору, кількість товару за договором складає 140 000 кг.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки товару за цим договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Згідно з п. 6.3, 6.3.1 договору, учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у п. 5.1 цього договору, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

Позивач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України до договору складені заявки № 1202 від 06.06.2017, № 1518 від 03.07.2017 та № 1541 від 04.07.2017 для задоволення потреб Національної гвардії України продукцією борошномельно-круп`яної промисловості, у визначені строки.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем зобов`язання з поставки товару своєчасно та в повному обсязі не виконані, допущено прострочення поставок, що є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Згідно з наведеним позивачем в позові розрахунком, відповідачем допущено прострочення поставок товару за наступними заявками:

- № 1202 від 06.06.2017 (заявка № 1) за якою передбачалась поставка всього 17 850 кг товару, з подальшим транспортуванням в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України. Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями за сукупний період з 17.06.2017 по 10.07.2017.

- № 1518 від 03.07.2017 (заявка № 2) за якою передбачалась поставка всього 24 000 кг товару, з подальшим транспортуванням в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України. Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями за сукупний період з 15.07.2017 по 24.07.2017.

- № 1541 від 04.07.2017 (заявка № 3) за якою передбачалась поставка всього 3 000 кг товару, у визначений строк на склад замовника. Однак, за твердженням позивача, відповідачем здійснена поставка з простроченням за сукупний період з 18.07.2017 по 09.11.2017.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків поставки товару позивач просить стягнути з відповідача 11 457,88 грн. пені та 9 256,80 грн. штрафу.

Позивач зазначає, що для врегулювання спору в досудовому порядку військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу споживчого товариства «Стимул» було направлено лист № 2252 від 31.08.2017, лист № 2394 від 11.09.2017 та лист № 2457 від 14.09.2017, які залишені без відповіді та задоволення.

Відповідач в ході розгляду спору проти позову заперечував, у відзиві зазначив, що з огляду на характер предмету Договору, виконання умов такого Договору вимагає оперативного задоволення потреб замовника у поставці продуктів харчування, у зв`язку з чим сторони не використовували письмову форму заявки в якості основної, а систематично домовлялися про поставку конкретної партії в телефонному режимі або при особистій зустрічі.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товару за цим Договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником.

Відповідач зазначає, що наведені позивачем заявки від 06.06.2017 № 1202, від 03.07.2017 № 1518 та від від 04.07.2017 № 1541 відповідач не отримував і не знав про їх існування. У відзиві відповідач зазначає, що виконав всі зобов`язання перед позивачем своєчасно в порядку задоволення оперативних потреб замовника.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено моменту порушення відповідачем строку поставки та факту прострочення виконання зобов`язання, що виключає наявність підстав для наведеної в позові відповідальності.

Позивач у відповіді на відзив відповідача зазначив, що заявки складались відповідно до планів-графіків централізованого постачання продуктів харчування від Головного управління Національної гвардії України щодо забезпечення військових частин Національної гвардії України продукцією борошномельно-круп`яної промисловості від СТ «Стимул».

Уповноваженими особами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України завчасно повідомлено про дати поставки та передано представникам СТ «Стимул» заявки з зазначенням необхідної кількості товару, дати та місця поставки, що підтверджують відмітки про отримання на заявках.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Дослідивши обставини спору та надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено, що за умовами договору передбачено постачання відповідачем на користь позивача протягом 2017 товару в кількості 140 000 кг. В той же час, згідно з п. 1.3 договору передбачено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

При цьому, чітких строків та обсягів поставок умови договору не містять, лише п. 5.1 договору передбачено, строк поставки протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Таким чином, наведені умови договору, з врахуванням ст. 663 Цивільного кодексу України, дають підстави стверджувати, що обсяги і строки поставок оговорюються сторонами окремо шляхом виставлення замовником відповідних заявок чи іншим чином доведення до відома постачальника (учасника) умов щодо обсягів і строків поставки кожної партії товару (виставлення вимоги).

У зв`язку з викладеними відповідачем запереченнями, судом в ході розгляду спору з`ясовувались обставини щодо підтвердження факту своєчасного доведення до відповідача змісту спірних заявок.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, заявки № 1202 від 06.06.2017, № 1518 від 03.07.2017, № 1541 від 04.07.2017, на підставі яких подано позов не містять жодних відміток про їх отримання відповідачем, доведення до відповідача в телефонному режимі (реквізитів телефонограми) чи доказів поштового надіслання на адресу відповідача.

З наданих представником позивача пояснень, судом встановлено, що у позивача відсутні докази надіслання на адресу відповідача спірних заявок, пояснень та доказів щодо дат виставлення відповідних заявок іншим чином, усно чи письмово і коли це відбулось, суду не надано.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено пред`явлення відповідачу вимог щодо обсягів та строків поставки наведених в позові партій товару, з огляду на ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відсутні підстави стверджувати про визначеність строків та про порушення відповідачем строків поставки товару.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що саме по собі складення заявки за договором без її своєчасного виставлення постачальнику, не є належним і достатнім доказом погодження строків поставки за договором.

Таким чином, за наслідками розгляду спору позивачем не доведено факту погодження з відповідачем (доведення до відома відповідача) наведених в заявках строків поставки товару, що виключає доведеність факту обізнаності відповідача зі строками поставки і їх порушення в розумінні п. 5.1 договору.

Також, позивачем не надано суду доказів надіслання на адресу відповідача (чи іншим чином виставлення) наведених в позові претензій (лист № 2252 від 31.08.2017, лист № 2394 від 11.09.2017 та лист № 2457 від 14.09.2017 року), всі здійснені відповідачем поставки приймались позивачем без зауважень.

Наведені у відповіді на відзив листи ГУ НГУ № 27/27/1-4055 від 12.06.2017 (з додатком планом-графіком) та ГУ НГУ № 27/27/1-5545 від 04.08.2017 адресовані позивачу і доказів доведення до відома відповідача їх змісту суду не надано.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 2).

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3). Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч. 4).

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2).

Таким чином, оскільки саме по собі складення заявки за договором без її своєчасного виставлення постачальнику, не є належним і достатнім доказом погодження строків поставки за договором, враховуючи, що кредитор не надав доказів своєчасного виставлення боржнику вимоги про поставку товару з зазначенням строків та обсягів, боржник не міг виконати свого обов`язку у строки, наведені в заявках, що виключає наявність підстав стверджувати про прострочення та застосування відповідальності.

Крім того, п. 7.3 договору передбачено відповідальність за порушення строків поставки, визначених у п. 5.1 договору, тобто 10 денного строку з моменту надання заявки. Однак, оскільки, позивачем не доведено своєчасне виставлення відповідачу заявок, відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем п. 5.1 договору та застосування передбачено п. 7.3 договору відповідальності.

Як визначено в ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 26.03.2018.

Суддя О.О. Христенко