ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 925/493/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Ресенчука М.В. (голова), Ляшенко Н.В. (секретар сільської ради),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Одородька Юрія Миколайовича

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 (Скрипка І.М. - головуючий, Тищенко А.І., Гончаров С.А.) та рішення Господарського суду Черкаської області від 30.05.2017 (суддя Спаських Н.М.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Одородька Юрія Миколайовича

до Сердюківської сільської ради Смілянського району Черкаської області

про визнання права оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Фізична особа-підприємець (даіл - ФОП) Одородько Ю. М. звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Сердюківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (далі - Сердюківська сільрада) про визнання за ФОП Одородьком Ю.М. права оренди земельної ділянки площею 4,1682 га, кадастровий номер :01:000:0169, цільове призначенням - для рибогосподарських потреб, на строк до 08.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог ФОП Одородько Ю.М. послався на положення статті 152 Земельного кодексу України, статей 638, 792 Цивільного кодексу України та законів України "Про оренду землі" і "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і зазначив, що згідно з пунктом 1 додаткової угоди від 17.01.2012 до договору оренди землі від 07.03.2007, сторони дійшли згоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 07.03.2007, зареєстрованого у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Держкомземі України" 14.03.2007 на 5 календарних років, а також стосовно того, що договір діє з моменту його підписання та державної реєстрації. Тобто позивач зазначив, що строк дії додаткової угоди до договору оренди землі починається після набрання нею чинності, у цьому випадку - після 08.02.2017, а не з моменту її укладення - 17.01.2012. Отже строк дії договору оренди землі у редакції додаткової угоди до нього спливає 08.02.2022 і підстав для витребування земельної ділянки у відповідача немає.

У відзиві на позовну заяву Сердюківська сільрада, заперечуючи проти її задоволення, зазначила, що з 01.01.2013 на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" запроваджено державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, тобто під час укладення договорів оренди землі закон встановлює обов'язкову письмову форму, а також передбачає його державну реєстрацію. Спірний договір оренди земельної ділянки від 07.03.2007 було зареєстровано 14.03.2007 у Державному реєстрі земель. Однак додаткову угоду до цього договору від 17.01.2012 не було зареєстровано взагалі, що свідчить про користування ФОП Одородьком Ю.М. земельною ділянкою з 06.03.2012 без належно укладеного договору. При цьому Сердюківська сільрада, заперечуючи проти користування ФОП Одородьком Ю.М. земельною ділянкою, надіслала відповідні заперечення з вимогою про повернення цієї земельної ділянки власнику. Відповідач зазначив про недоведеність позивачем порушення його прав і законних інтересів.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.05.2017 (суддя Спаських Н.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 (Скрипка І.М. - головуючий, Тищенко А.І., Гончаров С.А.), у задоволенні позовних вимог ФОП Одородька Ю.М. до Сердюківської сільської ради про визнання права оренди земельної ділянки відмовлено.

Суди попередніх інстанцій встановили, що оскільки строк дії спірного договору закінчився 14.03.2017, позивач до закінчення його дії у визначений договором строк і згідно з чинним законодавством не звертався до Сердюківської сільради з пропозицією укласти додаткову угоду та не повідомив про намір продовжити термін дії договору, а сільрада надіслала свої заперечення, правових підстав для визнання за позивачем права оренди спірної земельної ділянки немає.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив зміст договору оренди землі від 07.03.2007 із додатковою угодою від 17.01.2012 не відповідає зареєстрованому на їх підставі речовому праву, оскільки згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.02.2013 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2017 площа земельної ділянки становить 4,1682 га, а за договором - 4,2 га, не збігаються також і кадастрові номери земельної ділянки :01:000:0169 та :01:001:0169).

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ФОП Одородько Ю.М. у касаційній скарзі просить рішення Господарського суду Черкаської області від 30.05.2017 і постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, наголошуючи, що за змістом додаткової угоди від 17.01.2012 та відповідно до положень чинного законодавства строк дії цієї додаткової угоди до договору оренди землі починається після набрання нею чинності, тобто з дня державної реєстрації права - 08.02.2107, а не з моменту її укладення - 17.01.2012, отже, на думку скаржника, строк оренди спливає 08.02.2022, однак право позивача на оренду до зазначеної дати безпідставно оспорюється та не визнається відповідачем, що стало підставою для звернення до суду, проте не взято судами до уваги.

Крім того, встановивши відмінність у кадастрових номерах земельної ділянки, суди, як зазначає скаржник, не викликали для дачі пояснень у судове засідання державного реєстратора, який проводив реєстрацію права позивача, для роз'яснення такої відмінності.

На думку скаржника, суди не взяли до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16.

Сердюківська сільрада у відзиві на касаційну скаргу, заперечуючи проти її задоволення, просить залишити судові рішення у цій справі без змін, вважаючи помилковими доводи скаржника стосовно того, що договір оренди землі від 07.03.2007 було продовжено додатковою угодою від 17.01.2012 на п'ять років саме з дня державної реєстрації, а зазначена у пункті 1 цієї угоди дата - 14.03.2017 стосується лише дії угоди, а не права позивача на оренду землі. При цьому Сердюківська сільрада наголосила, що додаткову угоду від 17.01.2012 зареєстровано не було. На думку відповідача, позивач не довів порушення його права, а посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16, є безпідставними з огляду на відмінність предмета позову та обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, 07.03.2007 між Сердюківською сільрадою (орендодавець) і приватним підприємцем Одородько Ю.М. (орендар) було укладено договір оренди землі, умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку із земель водного фонду, розташовану в межах населеного пункту Сердюківської сільської ради, загальною площею 4,2 га строком на 5 років.

Договір зареєстрован у Смілянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2007 № 10.

17.01.2012 між Сердюківською сільрадою та приватним підприємцем Одородьком Ю.М. було укладено додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 07.03.2007, за умовами якої сторони погодили, що цей додатковий договір діє з моменту його підписання та державної реєстрації до 14.03.2017.

На підставі цієї додаткової угоди за позивачем лише 08.02.2017 було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 4,1682 га, кадастровий номер :01:000:0169.

Предметом спору цій справі є вимога ФОП Одородька Ю.М. про визнання за ним права оренди земельної ділянки площею 4,1682 га, кадастровий номер :01:000:0169, цільове призначення - для рибогосподарських потреб, на строк до 08.02.2022, яке заперечує Сердюківська сільрада, посилаючись на те, що строк дії додаткової угоди до договору оренди землі починається після набрання нею чинності, у цьому випадку із дати реєстрації права - 08.02.2017, а не з моменту укладення зазначеної додаткової угоди - 17.01.2012. Отже строк дії спірного договору оренди землі у редакції додаткової угоди до нього немає.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 18 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час підписання між сторонами додаткової угоди від 17.01.2012 до договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно з частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час підписання між сторонами додаткової угоди від 17.01.2012 до договору оренди землі) право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 2 статті 20 цього Закону).

01.01.2013 набрав чинності Закон України від 07.07.2011 № 3613-VІ "Про державний земельний кадастр", згідно з підпунктом "е" підпункту 2 пункту 5 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого статтю 126 Земельного кодексу України викладено у новій редакції та передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

16.03.2010 набрав чинності Закон України від 11.02.2010 № 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", згідно з яким статті 18 та 20 Закону України "Про оренду землі" виключено, а статтю 6 доповнено частиною 5, за змістом якої право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Розділом II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" встановлено, що до 01.01.2012 року державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок, проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Законом України від 09.12.2011 № 4152-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення реалізації прав на нерухоме майно та їх обтяжень при їх державній реєстрації" (який набрав чинності 31.12.2011) дію зазначеної норми щодо здійснення державної реєстрації продовжено до 01.01.2013.

За змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (у редакції Закону України № 1878-VI) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав (частини 3, 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Таким чином, з урахуванням викладених норм поняття "державна реєстрація договору" та "державна реєстрація речового права" не є тотожними.

Судами попередніх інстанцій установлено, що строк дії додаткової угоди від 17.01.2012, укладеної між Сердюківською сільрадою і приватним підприємцем Одородьком Ю.М., закінчився 14.03.2017, як це передбачено у пункті 1 цієї угоди, а Сердюківська сільрада у листі-повідомленні від 07.04.2017 № 02-42/73 (отриманому позивачем 13.04.2017) зазначила про закінчення строку дії договору оренди землі та вимагала повернути орендовану земельну ділянку площею 4,1682 га, кадастровий номер :01:000:0169.

Доводи ФОП Одородька Ю.М. стосовно початку перебігу п'ятирічного терміну оренди земельної ділянки з часу реєстрації права позивача на земельну ділянку, тобто з 08.02.2017, а такод щодо того, що зазначена у пункті 1 додаткової угоди від 17.01.2012 до договору оренди землі дата - 14.03.2017 стосується строку дії самої угоди, а не права оренди, правомірно не взято судом апеляційної інстанції до уваги і визнано такими, що не відповідають положенням чинного законодавства, у тому числі з огляду на те, що додаткову угоду від 17.01.2012 до договору оренди землі у порядку та на підставі діючого на час її укладення законодавства зареєстровано не було.

При цьому суд апеляційної інстанції правомірно відхилив посилання ФОП Одородька Ю.М. на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16 через відмінність обставин у справах, оскільки за змістом постанови Верховного Суду України у справі № 6-2777цс16 оспорюваний у цивільній справі договір оренди землі було зареєстровано у відділі Держкомзему на виконання вимог чинного на той час законодавства.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, що розглядається, та встановлено судами попередніх інстанцій, зміст договору оренди землі від 07.03.2007 та додаткової угоди від 17.01.2012 не відповідає зареєстрованому на їх підставі речовому праву, оскільки у витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.02.2013 та інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2017 зазначено площу земельної ділянки 4,1682 га, на той час як договором було передбачено передати ФОП Одородько Ю.М. земельну ділянку загальною площею 4,2 га, не збігаються також і кадастровіо номери земельної ділянки :01:000:0169 та :01:001:0169).

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній після 15.12.2017, що діяла на час здійснення касаційного провадження) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, зокрема те, що додаткову угоду від 17.01.2012 до договору оренди земельної ділянки зареєстровано не було, беручи до уваги відмінність понять "державна реєстрація договору" і "державна реєстрація речового права", колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування немає.

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Одородька Ю.М. залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 та рішення Господарського суду Черкаської області від 30.05.2017 у справі № 925/493/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак