ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/1099/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз"

про стягнення 7960045,66 грн,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

01.12.2017 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з вимогами, спрямованими до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз», про стягнення 7960045,66 грн, з яких 7386013,18 грн пені та 574032,48 грн річних, мотивуючи їх невиконанням відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу № 16-192-Н від 30.12.2015 щодо своєчасної оплати вартості товару протягом 2016 року, посилаючись при цьому на пункт 7.2. договору, яким передбачена відповідальність покупця за несвоєчасну сплату вартості отриманого газу, а також на положення статті 625 Цивільного кодексу України в частині стягнення річних. Зокрема, за розрахунком позивача по зобовязаннях підлягають стягненню: за січень 1746529,72 грн пені та 119081,55 грн річних; за лютий 1231553,21 грн пені та 83969,54 грн річних; за березень 2449936,09 грн пені та 194062,42 грн річних; за квітень 901047,25 грн пені та 75433,69 грн річних; за травень 515062,67 грн пені та 46823,88 грн річних; за червень 44791,35 грн пені та 4151,23 грн річних; за липень 93646,04 грн пені та 9062,51 грн річних; за серпень 197421,30 грн пені та 19742,09 грн річних; за вересень 206025,55 грн пені та 21705,57 грн річних.

Ухвалою суду від 05.12.2017 відкрите провадження за вказаним позовом та безпосередньо розгляд справи в межах підготовчого провадження здійснювався в підготовчих засіданнях 23.01.2018, 13.02.2018 та 27.02.2018. Розгляд справи по суті проведено в судових засіданнях, які відбулися 27 та 30 березня 2018 року, при цьому в судове засідання 30.03.2018 представники сторін не прибули, а тому розгляд справи завершений без їх участі.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтвердив викладені у позовній заяві обставини, а також надав письмові та усні додаткові пояснення відносно заявлених вимог, в яких зазначив, що відповідачем протягом дії договору оплата за поставлений природний газ здійснювалася несвоєчасно та не у повній сумі щомісячного отримання газу, що слідує з відповідного розрахунку та довідки по операціям за договором, у звязку з чим позивачем на підставі договору нарахована пеня та три відсотки річних за кожний щомісячний період поставки, виходячи із сум заборгованості на конкретну дату таких періодів.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на неправомірність обрахунку пені та річних, які нараховані виходячи із загальної суми заборгованості за конкретний період без врахування зміненого строку та порядку сплати за спожитий природний газ протягом 2016 року у відповідності до укладених між сторонами правочинів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, у звязку з чим відсутній сам факт несвоєчасного виконання грошового зобовязання.

У наданих відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив відповідач звернув увагу на законодавчу можливість зменшення судом нарахованих штрафних санкцій через його майновий стан та надмірно великий розмір санкцій. ОСОБА_1, відповідного клопотання ним не надано та в названих документах не висловлено.

Крім викладеного судом встановлено, що 30.12.2015 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», яка на даний час має назву Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» укладений договір купівлі-продажу природного газу №16-192-Н, відповідно до умов п.1.1. якого позивач, виступаючи в якості продавця, зобовязався передати у власність відповідача, як покупця, протягом 2016 року природний газ, а відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити його за пунктом 6.1. шляхом стовідсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу, а у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до двадцятого числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. Поряд з цим, за пунктом 7.2. договору сторонами досягнуто згоди щодо нарахування пені у разі, якщо до двадцятого числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

В подальшому до основного названого договору сторонами укладені додаткові угоди № 1 від 31.01.2016. № 2 від 29.02.2016, № 3 від 31.03.2016, № 4 від 30.04.2016, № 5 від 23.05.2016.

Зокрема, додатковою угодою № 5 від 23.05.2016 ними внесені зміни до пункту 6.1. (доданий третій абзац), доданий додатковий пункт 7.7. договору та викладений в новій редакції пункт 10.2., за якими:

- абзац третій пункту 6.1. «Сторони погодили, що, з урахуванням п. 10.2. Договору, укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обовязком покупця сплатити на корить продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 ЦК України.»;

- пункт 7.7. «Сторони погодили, що, з урахуванням п. 10.2. Договору, укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обовязком покупця сплатити на корить продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості, в тому числі на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договором (ами) про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим договором»;

- пункт 10.2. «Сторони погодили наступний порядок внесення змін до цього договору: 10.2.1. Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.3., 10.4. цього договору.

10.2.2. Сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин за цим договором.

10.2.3. Договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та не може бути застосований до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору.

10.2.4. Будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього договору та не можуть бути застосовані до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору …».

Водночас, вказаною додатковою угодою № 5 в її пункті 6 сторонами погоджено, що додаткова угода набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з дати укладення цього договору, і діє протягом дії договору.

Встановлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарського зобовязання, в силу якого у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір купівлі-продажу. Зокрема, згідно з приписами статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець передає або зобовязується передати майно (товар) у власність покупцеві, а той зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що особа, яка придбала товар за договором купівлі-продажу, зобовязана сплатити його вартість продавцеві в момент отримання товару або в обумовлений строк.

Виконуючи взяті на себе зобовязання за договором купівлі-продажу, позивачем передано у власність відповідачу обумовлений товар згідно з актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2016 на суму 152736159,04 грн,

- від 29.02.2016 на суму 106430189,51 грн,

- від 31.03.2016 на суму 91698383,58 грн,

- від 30.04.2016 на суму 76560830,54 грн,

- від 31.05.2016 на суму 35549858,62 грн,

- від 30.06.2016 на суму 26057754,40 грн,

- від 31.07.2016 на суму 25216458,02 грн,

- від 31.08.2016 на суму 24903722,71 грн,

- від 30.09.2016 на суму 33658066,99 грн.

Як слідує з довідки позивача під назвою: «Сальдо, підприємство «Херсонрегіонгаз ТОВ» (а.с. 40) вказані суми вартості поставленого газу на час розгляду справи в суді сплачені відповідачем у повному розмірі, проте відповідно до довідки під назвою: «Операції по підприємству «Херсонрегіонгаз» ТОВ» (а.с. 41-46) та розрахунку штрафних санкцій (а.с. 24-29) оплата вартості отриманого товару здійснювалася несвоєчасно та не у повному розмірі придбаного товару. Ці обставини визнаються сторонами та не оспорюються при розгляді справи, у звязку з чим не потребують доказуванню згідно з частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз стану розрахунків між сторонами, наведений у вказаних документах, свідчить, що відповідачем вартість придбаного газу сплачувалася двома способами, а саме шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача та шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Так, названий спосіб сплати вартості придбаного газу шляхом проведення взаєморозрахунків з бюджетом підтверджується укладеними між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, а саме: № 561 від 18.02.2016 на суму 81492212 грн (а.с. 47-50), № 1611 від 23.05.2016 на суму 103058654,21 грн (а.с. 51-54), № 1784 від 21.06.2016 на суму 6845532,36 грн (а.с. 55-58), № 1913 від 20.07.2016 на суму 30743530,83 грн (а.с. 59-63), № 2175 від 18.08.2016 на суму 2186426,81 грн (а.с. 64-69), № 2321 від 15.09.2016 на суму 4749565,16 грн (а.с. 70-74), № 2511 від 19.10.2016 на суму 7301485,56 грн (а.с. 75-79).

За текстом названих спільних протокольних рішень їх сторонами досягнуто згоди щодо предмету регулювання, а саме організації проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" шляхом: перерахування грошових коштів за субсидіями Головним управлінням Державної казначейської служби України у Херсонській області Департаменту фінансів Херсонській облдержадміністрації та перерахування Департаментом цих коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз"; перерахування отриманих грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України".

При обрахунку пені та річних позивач включив ці суми в загальний розрахунок, вказавши, що на них також необхідно нараховувати пеню та річні, оскільки у відповідності до додаткової угоди № 5 сторонами обумовлена незмінність умов договору підписанням спільних протокольних рішень про погашення заборгованості. В свою чергу, відповідач заперечив цю обставину, зазначивши, що спільними протокольними рішеннями фактично змінено строк оплати.

Під час судового розгляду справи позивачем підтверджено виконання названих протокольних рішень та отримання відповідних коштів в якості погашення заборгованості за природний газ по договору №16-192-Н.

Аналізуючи правову природу укладених між сторонами спільних протокольних рішень, суд зазначає, що у відповідності до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а тому з урахуванням їх змісту вони є багатосторонніми правочинами. В свою чергу, положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд констатує, що у відповідності до діючого законодавства, сторонами шляхом укладення правочинів під назвою: «Спільні протокольні рішення», змінено умови договору №16-192-Н щодо строків розрахунків та певних сум, але відносно періоду, який діяв до прийняття додаткової угоди № 5, а саме до 23.05.2016 включно, оскільки у відповідності до положень статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором. Суд також зазначає, що укладення спільних протокольних рішень після 23.05.2016 не змінюють умов договору №16-192-Н щодо строків розрахунків та відповідальності за невиконання умов договору, оскільки додатковою угодою № 5 сторони узгодили нерозповсюдження умов таких правочинів на умови договору без внесення змін до договору в певній формі, а саме шляхом укладення додаткових угод, які в даному випадку відсутні.

Зроблений судом висновок узгоджується та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 09.10.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 16.09.2015 у справі № 917/2520/14, від 23.09.2015 у справі № 917/2519/14, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 07.10.2015 у справі № 924/1236/14, від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14.

За таких обставин, судом не враховується посилання позивача на розповсюдження дії додаткової угоди на всі правовідносини за договором в контексті укладення спільних протокольних рішень, а також посилання відповідача на нерозповсюдження дії додаткової угоди № 5 на правовідносини, які виникли після її укладення, тобто укладення спільних протокольних рішень починаючи з 23.05.2016.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобовязань, за яким субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). При цьому не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

Таким чином, несвоєчасне та неповне виконання відповідачем взятого на себе зобовязання по оплаті вартості придбаного товару, є порушенням взятих відповідачем на себе зобовязань та вказаних правових положень.

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум пені та річних, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобовязань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобовязання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобовязання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобовязання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Так, в пункті 7.2. договору сторони встановили розмір пені у випадку невиконання грошового зобовязання, а тому суд констатує про правомірність самого факту нарахування пені.

Натомість, у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата процентів річних від простроченої суми не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічні правові висновки викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Отже, відповідач, порушивши строки виконання грошового зобовязання, повинен сплати позивачу пеню та річні. ОСОБА_1, розмір пені та річних, з урахуванням проаналізованих обставин неврахування позивачем спільних протокольних рішень, які укладені між сторонами до 23.05.2016 включно, а саме № 561 від 18.02.2016 на суму 81492212 грн та № 1611 від 23.05.2016, підлягає перерахунку, виходячи з наступного розрахунку за зобовязаннями січня березня 2016 року, в якому судом враховано суму заборгованості на конкретний період місяця без врахування суми погашеної заборгованості за спільними протокольними рішеннями, зокрема за виключенням: у січні 2016 року 18236193,22 грн (сума погашення заборгованості за протокольним рішенням № 561 від 18.02.2016), у лютому 2016 року 63256018,78 грн (сума погашення заборгованості за протокольним рішенням № 561 від 18.02.2016), у березні 2016 року 49946007,73 грн (сума погашення заборгованості за протокольним рішенням № 1611 від 23.05.2016):

за зобовязаннями січня 2016 року

Сума боргу за розрахунком позивача Сума боргу з урахуванням виключення сум, сплачених за спільним протокольним рішенням Період простроченняКількість днів прострочення Розмір пені за кожен день, %Сума пені за період , грн.Розмір 3% річних за кожен день, % Сума 3% річних за період, грн
З По
73 644 362,5655 408 169,3425.02.2016 25.02.2016 1 0,1 610,91 0,008196721 4 541,65
72 237 480,6854 001 287,4626.02.2016 28.02.2016 3 0,14 758,74 0,0 279,00
70 062 832,0551 826 638,8329.02.2016 29.02.2016 1 0,1 305,25 0,008196721 4 248,08
66 893 576,1948 657 382,9701.03.2016 01.03.2016 1 0,1 495,21 0,008196721 3 988,31
63 675 916,8345 439 723,6102.03.2016 02.03.2016 1 0,1 626,99 0,008196721 3 724,57
59 453 552,2341 217 359,0103.03.2016 03.03.2016 1 0,1 550,92 0,008196721 3 378,47
56 057 689,5037 821 496,2804.03.2016 08.03.2016 5 0,17 342,33 0,0 500,61
53 524 254,7235 288 061,5009.03.2016 09.03.2016 1 0,1 422,81 0,008196721 2 892,46
46 553 580,4828 317 387,2610.03.2016 10.03.2016 1 0,1 042,76 0,008196721 2 321,10
43 510 263,6825 274 070,4611.03.2016 11.03.2016 1 0,1 384,13 0,008196721 2 071,65
40 224 687,7721 988 494,5512.03.2015 13.03.2016 2 0,1 868,51 0,008196721 3 604,67
37 778 453,0019 542 259,7814.03.2016 14.03.2016 1 0,1 493,43 0,008196721 1 601,82
35 956 670,8217 720 477,6015.03.2016 15.03.2016 1 0,1 303,31 0,008196721 1 452,50
33 161 881,6114 925 688,3916.03.2016 16.03.2016 1 0,1 943,45 0,008196721 1 223,42
31 230 393,4012 994 200,1817.03.2016 17.03.2016 1 0,1 621,44 0,008196721 1 065,10
28 867 160,6310 630 967,4118.03.2016 20.03.2016 3 0,1 341,19 0,008196721 2 614,17
26 843 886,488 607 693,2621.03.2016 21.03.2016 1 0,1 550,23 0,07,52
24 553 075,186 316 881,9622.03.2016 22.03.2016 1 0,120218579 7 594,07 0,07,78
22 479 413,444 243 220,2223.03.2016 23.03.2016 1 0,120218579 5 101,14 0,07,80
21 096 392,892 860 199,6724.03.2016 24.03.2016 1 0,120218579 3 438,49 0,04,44
20 029 574,491 793 381,2725.03.2016 27.03.2016 3 0,120218579 6 467,93 0,01,00
18 236 193,220,0028.03.2016 28.03.2016 1 0,120218579 0,00 0,008196721 0,00
всього 33 1 024 263,25 69 836,13

за зобовязаннями лютого 2016 року

Сума боргу за розрахунком позивачаСума боргу з урахуванням виключення сум, сплачених за спільним протокольним рішеннямПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожен день, %Сума пені за період, грн.Розмір 3% річних за кожен день, %Сума 3% річних за період, грн
З По
106430189,5143 174 170,7325.03.2016 28.03.201640,07 613,500,4 155,47
41 071 988,7641 071 988,7629.03.2015 29.03.201610,9 376,160, 366,56
39 508 994,5639 508 994,5630.03.2016 30.03.201610,7 497,150, 238,44
37 586 321,5337 586 321,5331.03.2016 31.03.201610,5 185,740, 080,85
35 541 554,6535 541 554,6501.04.2016 13.04.2016130,55 458,180,7 872,15
5 459 671,735 459 671,7314.04.2016 14.04.201610, 563,540,47,51
3 784 474,533 784 474,5315.04.2016 17.04.201630,3 648,920,30,61
1 686 985,941 686 985,9418.04.2016 18.04.201610, 028,070,38,28
всього 25 927 371,26 63 229,86

за зобовязаннями березня 2016 року

Сума боргу за розрахунком позивачаСума боргу з урахуванням виключення сум, сплачених за спільним протокольним рішеннямПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожен день, %Сума пені за період, грн.Розмір 3% річних за кожен день, %Сума 3% річних за період, грн
З По
83157510,68 33 211 502,9526.04.2016 26.04.2016 1 0,1 481,89 0,008196721 2 722,25
81 840 846,1731 894 838,4427.04.2016 27.04.2016 1 0,1 114,86 0,008196721 2 614,33
80 462513,7030 516 505,9728.04.2016 28.04.2016 1 0,1 683,80 0,008196721 2 501,35
79278913,4829 332 905,7529.04.2016 03.05.2016 5 0,12 274,65 0,0 021,68
77 566419,4227 620 411,6904.05.2016 17.05.2016 14 0,11 477,02 0,0 695,55
57905167,317 959 159,5818.05.2016 18.05.2016 1 0,103825137 8 263,61 0,02,39
56 667623,496 721 615,7619.05.2016 19.05.2016 1 0,103825137 6 978,73 0,00,95
55 512 611,215 566 603,4820.05.2016 22.05.2016 3 0,1 338,60 0,008196721 1 368,84
54188076,864 242 069,1323.05.2016 23.05.2016 1 0,103825137 4 404,33 0,07,71
всього 28 690 017,49 54 475,06

а всього за названими періодами: 2641652 грн пені (з розрахунку: 1024263,25 грн + 927371,26 грн + 690017,49 грн = 2641652 грн) та 187541,05 грн річних (з розрахунку: 69836,13 грн + 63229,86 грн + 54475,06 грн =187541,05 грн).

В інших періодах нарахування пені та інфляційних є правомірним та судом правильність обрахунку перевірена.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 4907582,44 грн пені та 389417,18 грн річних по зобовязаннях, які виникли по періодам:

- за січень 1024263,25 грн пені та 69836,13 грн річних;

- за лютий 927371,26 грн пені та 63229,86 грн річних;

- за березень 997953,77 грн пені (з яких 690017,49 грн (які нараховані з 26.04.2016 по 23.05.2016) + 307936,28 грн (які нараховані з 24.05.2016 по 30.05.2016) та 79432,22 грн річних (з яких 54475,06 грн (які нараховані з 26.04.2016 по 23.05.2016) + 24957,16 грн (які нараховані з 24.05.2016 по 30.05.2016);

- за квітень 901047,25 грн пені та 75433,69 грн річних;

- за травень 515062,67 грн пені та 46823,88 грн річних;

- за червень 44791,35 грн пені та 4151,23 грн річних;

- за липень 93646,04 грн пені та 9062,51 грн річних;

- за серпень 197421,30 грн пені та 19742,09 грн річних;

- за вересень 206025,55 грн пені та 21705,57 грн річних;

а всього 5296999,62 грн.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, несплати нарахованих позивачем сум в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 129 ГПК України суд зазначає, що оскільки спір виник з вини відповідача, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково (66,54 % частки задоволених вимог), судовий збір у розмірі 79449,21 грн покладається на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (73025 м. Херсон, вул. Петренка, буд. 18, ідентифікаційний код 39500143) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077,44 грн пені, 389417,18 грн річних та 79449,21 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30.03.2018

Суддя М.К. Закурін