КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2018 р. № 925/1396/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "ФЕНІКС-АГРО"

на рішення господарського суду Черкаської області

від 23.01.2018 (повний текст рішення 25.01.2018)

у справі №925/1396/17 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ"

до Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО" штрафних санкцій в розмірі 155717,22 грн, нарахованих відповідно до п.7.1 договору купівлі-продажу №30/03/17 від 30.03.2017 за прострочення виконання зобов'язання з поставки товару за період з 15.04.2017 по 21.06.2017. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в розмірі 4735,76 грн. та витрати на юридичну допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.01.2018 частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" щодо стягнення суми штрафних санкцій у розмірі 155717 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 22 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3935 (три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 77 коп. з Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО". В частині стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу в розмірі 10000 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Приватне підприємство "ФЕНІКС АГРО" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 23.01.2018 у справі №925/1396/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на п.7.1 договору, не звернув увагу, що штрафні санкції застосовуються у випадку порушення строку поставки товару; ні законом, ні сторонами не визначено розмір процентів за користування авансовим платежем, а тому нарахування штрафних санкцій на підставах, вказаних у оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 колегією суддів (у складі: головуючого судді: Іоннікової І.А., суддів Тищенко О.В.,Тарасенко К.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО" на рішення господарського суду Черкаської області від 23.01.2018 у справі №925/1396/17; призначено справу до розгляду на 20.03.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.03.2017 між Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ", як покупцем, та Приватним підприємством "ФЕНІКС АГРО", як постачальником, укладено договір купівлі-продажу №30/03/17 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує горох жовтий, врожаю 2016 року відповідно до умов даного договору.

В пункті 3.3 Договору визначена загальна вартість товару - 1480000 (один мільйон чотириста вісімдесят тисяч) грн, яка згідно із п. 5.1. Договору, була сплачена позивачем на умовах 100 % попередньої оплати, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку №2909 про рух коштів за період з 01.01.2017 по 09.08.2017.

Відповідно до п.4.3 Договору, строк поставки товару визначено сторонами по 14.04.2017 (включно).

06.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" звернулось до Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО" з листом вих. №453, в якому просило повернути перераховану згідно платіжного доручення №631 від 30.03.2017 суму в розмірі 1480000 грн.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи банківської виписки про рух коштів по рахунку №2909, відповідачем повернуто грошові кошти, а саме: 07.06.2017 - 500000 грн., 08.06.2017 - 500000 грн., 13.06.2017 - 400000 грн., 21.06.2017 - 80000 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" про стягнення з Приватного підприємства "ФЕНІКС АГРО" штрафу у зв'язку з порушенням виконання зобов'язання щодо строків поставки товару за договором купівлі-продажу №30/03/17 від 30.03.2017.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами в силу положень ст. 629 ЦК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень пункту 4.3 Договору постачальник мав здійснити поставку товару до 15.04.2017. Однак, як встановлено судом, відповідач не виконав зобов'язання з поставки товару, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Заходами відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачено частиною 1 статті 216 та частиною 1 статті 546 ЦК України.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

В пункті 7.1 Договору, сторони визначили, що у випадку порушення строку поставки товару, постачальник сплачує штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення. Крім цього постачальник зобов'язується на вимогу покупця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також тридцять чотири проценти річних від простроченої суми. Пеня за прострочення оплати, нарахованої понад строк, визначений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України - до дня повного розрахунку за поставлений товар.

Виходячи з системного аналізу змісту приписів ст. 549 ЦК України, такі цивільно-правові санкції як штраф та пеня не є тотожними, а навпаки, хоча і є різновидами неустойки, є різними правовими категоріями. Штраф застосовується одноразово у випадку прострочення боржником виконання зобов'язання понад встановлений сторонами зобов'язання термін та може встановлюватися за будь-яке порушення, тоді як пеня має триваючий характер, тобто нараховується за певний проміжок часу, є видом відповідальності за невиконання, за загальним правилом, виключно грошового зобов'язання.

Аналіз положень законодавства, що регулює питання стягнення з боржника пені, зокрема ч.3 ст.549 ЦК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», свідчить про те, що платником пені може виступати лише особа, що має грошові зобов'язання перед своїм контрагентом. Отже, встановлена пунктом 7.1 Договору санкція, не відповідає чинному законодавству і суперечить визначенню поняття пені.

Водночас, до санкції визначеної п.7.1 Договору, неможливо застосувати положення ч.2 ст.549 ЦК України - визначити цю санкцію як штраф, оскільки вказана правова норма вказує на те, що штраф має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання, та не нараховується протягом певного проміжку часу за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що умови пункту 7.1 Договору не відповідають положенням діючого законодавства, яке регулює питання стягнення з боржника штрафу, що унеможливлює застосування до відповідача відповідальності, в порядку та розмірі, встановленому сторонами, а тому позовна вимога Приватного підприємства "ФЕНІКС-АГРО" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 155717,22 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів надання товариству саме професійної правничої допомоги адвоката та понесення позивачем відповідних витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ФЕНІКС-АГРО" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 23.01.2018 у справі №925/1369/17 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Матеріали справи №925/1369/17 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко

(повний текст постанови складено 21.03.2018)