РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/20373/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», м. Київ

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники сторін:

від позивача - Комиса С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Зельдич В.Р.(представник за довіреністю).

В судовому засіданні 15.03.2018р., відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено сторін, що повний текст рішення буде складено та підписано 28.03.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

20 листопада 2017 року на розгляд Господарського суду м. Києва було передано позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення 30349,71 грн. з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АК/2207863. Враховуючи сплату позивачем страхового відшкодування в розмірі 30851,86 грн. на користь страхувальника, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 29851,86 грн., 358,22 грн. інфляційних втрат та 139,85 грн. 3% річних, оскільки відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідач надав суду відзив на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує частково, просить відмовити суд в частині стягнення з відповідача:

- 139,85 грн. 3% річних та 358,22 грн. інфляційних втрат, оскільки на думку відповідача положення статті 625 Цивільного кодексу України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань;

- 5141,98 грн., що є сумою податку на додану вартість в складі вартості відновлюваного ремонту застрахованого позивачем пошкодженого транспортного засобу, оскільки позивач не надав суду належних доказів того, що особа, яка здійснювала відновлювальні роботи, є платником податку на додану вартість;

- 1000,00 грн., що є франшизою, передбаченою полісом АК/2207863.

Ухвалою суду від 21.11.2017р. було порушено провадження у справі, призначено судове засідання на 12.12.2017р.

В судове засідання 12.12.2017р. представники сторін не з'явились, вимог ухвали суду не виконали, на підставі чого ухвалою суду від 12.12.20107р. розгляд справи було відкладено до 16.01.2018р.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/20373/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.02.2018р.

За результатами судового засідання 27.02.2018р. судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 15.03.2018р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2017 року між позивачем (надалі - Страховик) та ОСОБА_3 (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №833001/4610/0001134 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 27.04.2017р. по бульвару Дружби Народів 1/45 в м. Києві, а саме: відбулося зіткнення автомобіля «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився під керуванням Страхувальника та автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням водія ОСОБА_4

В результаті ДТП автомобіль «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження задньої центральної частини та задньої лівої частини, що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції у м. Києві №421602 (копія довідки міститься в справі).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2017р. (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи) було встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КпАП України.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 30851,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 023262 від 07.06.2017р. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актам № 00223333.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як свідчать матеріали справи (додаток до листа МТСБУ №7/2-28/30762 від 28.11.2017р.) цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застраховано шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2207863.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АК/2207863, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як випливає зі звіту про оцінку № 04-30/05 від 30.05.2017р. (копія в справі), вартість матеріального збитку автомобіля «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить - 30917,80 грн.

Позивачем було сплачено страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури №СФ-001398 від 11.05.2017р., виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-центр».

З матеріалів справи слідує, що позивач звертався до відповідача з претензією № 19844 від 13.06.2017р. про виплату страхового відшкодування. Вказану заяву відповідач отримав 19.06.2017р., що підтверджується поштовим повідомленням реєстр. № 530.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування за полісом № АК/2207863 згідно претензії № 19844 від 13.06.2017р., станом на момент прийняття рішення у справі, до суду не представлено.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що полісом № АК/2207863 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн. і франшизу в сумі - 1 000,00 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_4 транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в розмірі - 29851,86 грн., з розрахунку 30851,86 грн. (розмір сплаченого позивачем страхового відшкрдування) - 1 000,00 грн. (франшизи за полісом № АК/2207863).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що у встановлений законом строк виплату страхового відшкодування відповідач на користь позивача не здійснив, стягненню з відповідача, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, на користь позивача підлягає 358,22 грн. втрат від інфляції та 3% річних 139,85 грн., відповідно до вірно здійсненого розрахунку позивача, перевіреного судом.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє посилання відповідача на підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві на позов та підтриманих представником відповідача в судовому засіданні, з наступних підстав:

Стосовно неправомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, суд вказує на наступне:

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14 зазначено, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17.01.2018 року у справі № 910/11316/17.

Стосовно неправомірності стягнення з відповідача 5141,98 грн., що є сумою податку на додану вартість в складі вартості відновлюваного ремонту застрахованого позивачем пошкодженого транспортного засобу, посилання відповідача на відсутність серед доказів, наданих позивачем, належних доказів того, що особа, яка здійснювала відновлювальні роботи, є платником податку на додану вартість, спростовуються загальнодоступною інформацією з реєстру платників податку на додану вартість, відповідно до якого ТОВ «Аверс-центр» зареєстровано платником податку на додану вартість 07.07.1997р.

Стосовно неправомірності стягнення 1000,00 грн. франшизи, заперечення відповідача спростовуються встановленими обставинами справи, а саме - позивачем було сплачено в якості страхового відшкодування 30851,86 грн., проте заявлено позовні вимоги про стягнення 29851,86 грн., тобто розміру сплаченого страхового відшкодування за мінусом 1000,00 грн. франшизи, встановленої умовами полісу АК/2207863.

Враховуючи викладені судом обставини та факти, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (ідентифікаційний код 25201716, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (ідентифікаційний код 20033533, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А, п/р 265061822 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805), або будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 29 851,86 грн. (двадцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одна гривня 86 копійок), інфляційні втрати - 358,22 грн. (триста п'ятдесят вісім гривень 22 копійки), 3% річних - 139,85 грн. (сто тридцять дев'ять гривень 85 копійок) та судовий збір - 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.03.2018р.

Суддя О.В. Котков