ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018м. ДніпроСправа № 904/10367/17
За позовом Державного підприємства "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в особі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Завод ПРИВАТ-КАБЕЛЬ", м. Дніпро

про стягнення 2 433,22 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Остропілець А.В довіреність від 27.12.17;

від позивача: Сосунов Є.В. довіреність від 27.12.17;

від відповідача: Жорніченко Д.В. ордер від 11.01.18.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в особі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Завод ПРИВАТ-КАБЕЛЬ" про стягнення 2433,22 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 80-1/1807-17 від 03.07.2017 щодо строків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд у засіданні на 23.01.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд у засіданні на 23.01.2018.

В засіданні 23.01.2018, суд ухвалив розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 06.02.2018.

Ухвалою суду від 06.02.18 підготовче засідання відкладено до 19.02.2018.

У підготовчому засіданні 19.02.18 оголошено перерву до 14.03.2018.

Представник від позивача у підготовче зсідання з'явився, надав письмові пояснення, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у підготовче засідання з'явився, надав відзив, в якому заперечує проти позову. Заперечення мотивує тим, що строк поставки слід відраховувати від дня отримання заявки на поставку, а він таку заявку не отримував.

В підготовчому засіданні 14.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання .

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 14.03.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір № 80-1/1807-17 від 03.07.2017 (договір). Відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю у порядки та строки, що встановлені договором, товар, у кількості, за переліком (номенклатура), за ціною, з характеристиками (якістю) згідно з додатками №№1,2 до договору, з іншими умовами договору, а покупець зобов'язується здійснити оплату належно поставленого товару на умовах договору. Згідно п. 1.1 Найменування, номенклатура, одиниці вимірювання, технічні характеристики та інші вимоги щодо якості товару визначаються у Додатку №1 до договору. Відповідно до п. 2.4 договору, ціна його відповідно до специфікації становить з ПДВ -243 332,40 грн. Пунктом 9.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 30.10.2017, а в частині виконання гарантійних зобов'язань - до повного виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 4.1 Договору, постачальник зобов'язаний поставити товар протягом 40-ка календарних днів з дати отримання покупцем заявки. Заявка надсилається факсимільним зв'язком за телефонним номером НОМЕР_1 та електронною поштою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачем додано до матеріалів справи витяг з "Журналу реєстрацій відправлених факсимільних повідомлень", в якому містить запис про надіслання заявки відповідачу 15.08.2017 (а.с. 26-27). Також, позивачем додано до матеріалів справи "скріншот" екрану комп'ютерного монітору, в якому містить інформація про надіслання заявки на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28).

Водночас, товар поставлено позивачу 06.10.2017 (а.с.20).

Отже, вирішальним для розгляду цього спору є з'ясування чи надіслав позивач 15.08.2017 відповідачу заявку на поставку товару відповідно до п. 4.1 Договору.

Ухвалою суду від 06.02.2018 задоволено клопотання відповідача, зобов'язано ПрАТ «Фарлеп-Інвест» надати письмову деталізацію вхідних дзвінків позивача на номер телефону (НОМЕР_2 за період з 01.08.2017 по 31.08.2017.

Через канцелярію суду від ПрАТ «Фарлеп-Інвест» отримано відповідь з деталізацією вхідних дзвінків на номер телефону (НОМЕР_2 за період з 01.08.2017 по 31.08.2017. Згідно наданої відповіді, 15.08.2017 на номер телефону (НОМЕР_2 не було здійснено жодного дзвінку.

Отже, позивач не надсилав відповідачу заявку на поставку товару факсимільним зв'язком на номер телефону (НОМЕР_2.

Щодо надіслання заявки засобами електронного зв'язку, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 78 ГПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 79 ГПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 3-5 ст. 96 ГПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.11 «Про електронний цифровий підпис», електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Частиною 1 ст. 5 цого Закону визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

У ч.1 ст.6 цього ж Закону вказано, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Законом України «Про електронний цифровий підпис» терміни вживаються у такому значенні:

електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних;

електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Позивачем не надно доказів дотримання ним вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронний цифровий підпис».

А отже, "скриншот" з екрану комп'ютерного монітору не можна вважати належним та допустимим доказом надіслання відповідачу заявки на отримання товару.

За таких обставин, позивачем помилково зазначено 15.08.2017 як дату початку відліку строку на поставку товару, визначеного п. 4.1 Договору. Тому, позовні вимоги є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 193, 275 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Державного підприємства "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (код 001100227) в особі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна,12/14, код 00131624) до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Завод ПРИВАТ-КАБЕЛЬ"(49046, м. Дніпро, вул. Моторна,1Д, код 33116889) про стягнення 2 433,22 грн. - відмовити.

Судовий збір в розмірі 1600,00 грн. покладається на Державне підприємство "Національна Енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (код 001100227) в особі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна,12/14, код 00131624).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 22.03.2017

Суддя М.О. Ніколенко