ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2018 Справа № 905/106/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, проїзд Індустріальний, буд.1, м. Авдіївка, Донецька обл.; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, вул. Тверська, буд.5, м. Київ; ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, вул. Привокзальна, буд.22, м. Лиман, Донецька обл.; код ЄДРПОУ ВП: 40150216)

про стягнення 11 628,36 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився.

від відповідача: представник не з'явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.03.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення 12 875,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на заподіяння відповідачем збитків внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної №42881870, що підтверджується комерційним актом №482803/270 від 12.07.2017р.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 908, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 31, 32, 113, 114, 115, 129 Статуту залізниць України, ст.12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт».

Ухвалою суду від 17.01.2018р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/106/18. Підготовче засідання призначено на 14.02.2018р.

12.02.2018р. від відповідача до суду надійшов відзив за вих.№2022/67 від 01.02.2018р. на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

12.02.2018р. від позивача через офіційну електронну пошту господарського суду надійшла відповідь за вих.№11/04/70 від 12.02.2018р. на відзив та заява за вих.№11/04/69 від 12.02.2018р. про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній, зробивши перерахунок розміру заявлених до стягнення збитків, з застосування норми природної втрати 2%, просить стягнути з відповідача збитки у вигляді недостачі у розмірі 11 628,36 грн.

Під час судового засідання 14.02.2018р. суд зазначив, що здійснює подальший розгляд справи з урахуванням наданої заяви позивача за вих.№11/04/69 від 12.02.2018р. про зменшення розміру позовних вимог.

У підготовчому судовому засіданні 14.02.2018р., відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 28.02.2018р.

Ухвалою від 28.02.2018р. господарським судом відкладено підготовче судове засідання на 19.03.2018р.

Ухвалою від 19.03.2018р. господарським судом закрито підготовче провадження у справі №905/106/18 та призначено розгляд справи по суті на 28.03.2018р.

В засідання суду 28.03.2018р. сторони не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2017р. ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (вантажовідправник) зі станції Чорноморська (експ. для ТИС) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №42881870 вантаж - вугілля кам'яне, зокрема, у напіввагоні № 53546016 в кількості 65 700 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод». Згідно з накладною вугілля кам'яне, непойменоване в алфавіті, у вологому стані, здійснено контрастне маркування вапняним розчином, пакування насипом.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обов'язків.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а. ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі акту загальної форми №832 від 12.07.2017р. ст. Авдіївка Донецької залізниці, було складено комерційний акт №482803/270 від 12.07.2017р., у якому значиться, що залізницею здійснено комісійне переважування вагону №53546016 на справних 100-тонних електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 10.07.2017р. За документом значиться вага: нетто 65 700 кг, тара 21 700 кг. При переважуванні виявилось: брутто - 85 150 кг, нетто 63 450 кг, тара 21 700 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 2 250 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні рівномірне, на рівні бортів, ущільнене катком-ущільнювачем, марковане вапном, плівкою проти видування не вкривалось. У вагоні над 1,7 люками заглиблення: 1,5 м * 0,5 м * 0,5м., маркування в місця заглиблення відсутнє. Переважування вантажу проводили: ДС ОСОБА_1, агент комерційний ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП ОСОБА_4. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Наведений акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Згідно із ст.13 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 73-80 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у залізничній накладній на групу вагонів №53546016, засвідчено належним доказом - комерційним актом №482803/270 від 12.07.2017р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі №91365827 від 08.07.2017р. до договору купівлі продажу №0103/1147 від 15.09.2014р., що засвідчує факт передачі ПрАТ «МК «Азовсталь» Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» високо-літучого коксівного вугілля в загальній кількості 1 895 300 т., у тому числі вантаж за залізничною накладною №42881870, та рахунок-фактура №91365827 від 08.07.2017р. ПрАТ «МК «Азовсталь» на загальну суму до сплати 15 347 654,21 грн. із визначенням продавця - Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», вантажовідправника - Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод».

Листом №089лс-01/5356 від 06.11.2017р., ПрАТ «МК «Азовсталь» надало позивачу інформацію, що ТОВ з іноземним інвестиціями «Трансінвестсервіс» не є власником вантажу, а за договором про надання послуг з перевалу імпортних вантажів №2014-07-07/И/Б від 01.07.2014р. здійснює лише навантажувально-розвантажувальні та інші послуги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ПрАТ «МК «Азовсталь» не є посередником з перепродажу, а є власником вантажу та першим постачальником відвантаженої на адресу ПрАТ «АКХЗ» вугільної продукції, у зв'язку з чим, суд приймає рахунок-фактуру №91365827 від 08.07.2017р. як документ відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеного рахунку вартість 1 т. кам'яного вугілля складає 6 748,12 грн. без ПДВ, та 8 097,74 грн. з ПДВ. Крім того, в матеріалах справи міститься банківська виписка № від 26.09.2017р. про сплату вартості цього товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані.

Зі змісту графи 20 залізничної накладної № 42881870 від 08.07.2017р. вбачається, що вантаж у спірному напіввагоні зданий до перевезення у вологому стані, а тому, при визначенні розміру недостачі маси вантажу у спірному напіввагоні необхідно враховувати норму недостачі (суму норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) - 2%.

Недостача вантажу у вагоні №53546016 становить 65 700 - 63 450 = 2250 кг., або 2,25 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 65 700 кг Х 2% = 1 314 кг. Недостача вантажу у вагоні № 53546016 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 2 250 кг - 1 314 кг = 936 кг або 0,936 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційним актом №482803/270 від 12.07.2017р. у розмірі 11 628 грн. 36 коп.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог, встановив, що розрахунок є арифметично невірним, оскільки позивачем помилково визначено розмір недостачі, вказаної у комерційному акті (позивач виходив з розміру 2,75т., при цьому у комерційному акті №482803/270 від 12.07.2017р. зазначено 2,25т).

Так, за розрахунком суду розмір недостачі вантажу за комерційним актом №482803/270 від 12.07.2017р. становить 7 579,48 грн., у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі, визначеному судом, а в частині стягнення 4 048,88 грн. визнаються необґрунтованими та недоведеними матеріалами справи.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобов'язань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, господарським судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 11, 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73-80, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ідентифікаційний код 00191075) збитки у вигляді недостачі в сумі 7579 грн. 48 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1 042 грн. 90 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 28.03.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Мельниченко