ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.2018 Справа № 905/157/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання (помічнику судді за дорученням судді) Коханової Ю.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення коштів у розмірі 15027,62 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1- за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_2- за довіреністю;

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до господарського суд Донецької області з позовною заявою до ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» про стягнення коштів у сумі 15 027,62 грн.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15 липня 2018 р. зі станції Сартана Донецької залізниці ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» (далі Відповідач) на станцію Чиєрна- над- Тисою ЖРС було відправлено за залізничною накладною № 51025690 у вагоні №53138236 вантаж - сляби.

При перевірці поїзда в комерційному відношенні на станції Клепарів 22.07.2017р. позивачем виявлено комерційну несправність у вагоні №53138236, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми від 22.07.2017р. №1525. Після відставлення вагона на знеструмлену лінію ст.Клепарів, при детальному огляді було виявлено, що вантаж у вагон завантажено з порушенням вимог пункту 7.5.3 Технічних умов розміщення і кріплення вантажу глави 3 Додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС) були відсутні розпірні рами. Оскільки комерційна несправність такого роду є загрозою безпеці руху, вагон №53138236 був направлений 23.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності, про що складено акт загальної форми №5133 від 23.07.2017р.

Після прибуття на станцуію Скнилів, комерційну несправність вагону №53138236 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми від 23.07.2017р. №1926, від 25.07.2017р. № 2246 та калькуляцію виправлення комерційного браку від 25.07.2017р.

У відповідності до ст.129 Статуту залізниць України станціями Скнилів та Клепарів складено акти загальної форми №1926 від 23.07.2017р. та №2246 від 25.07.2017р., на підставі яких, за затримку вагона №53138236 відповідачу були нараховані платежі на загальну суму 12523,02 грн. без ПДВ (15027,62 грн. з ПДВ).

Керуючись ст.ст.526, 530, 610, 611, 614, 908, 920 Цивільного кодексу України, 173-175, 179, 180, 306-312 Господарського кодексу України, ст.ст. 5, 28, 31,32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, позивач просить стягнути з ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» кошти у сумі 15027,62 грн.

Відповідач проти позову заперечував. 21.02.2018р. надав відзив в якому зазначив, що завантаження слябів у вагон № 53138236 було здійснено відповідачем засобами відправника, при цьому вантаж у вагоні був розміщений та закріплений зідно затвердженого залізницею креслення, номер якого був вказаний в графі З залізничної накладної № 51025690. Більше того, у графі З залізничної накладної № 51025690 були чітко визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок) та у графі 15 зазначена їх вага.

Правильність внесення відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення Сартана вантаж у вагоні № 53138236 до перевезення у міжнародному залізничному сполученні був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

Відповідач вважає, що комерційна несправність - у вигляді відсутності кріплення у вагоні № 53138236 виникла під час перевезення внаслідок незабезпечення збереження кріплення залізницею або крадіжки розпірних рамок.

Посилаючись на відсутність належного документального оформлення вартості робіт розрахованих на підставі актів загальної форми №1926 від 23.07.2017р. та №2246 від 25.07.2017р., а також відсутність доказів на підтвердження здійснення їх з вини Відповідача, позивач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.01.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2018 р. зі станції Сартана Донецької залізниці ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» (далі Відповідач) на станцію Чиєрна- над- Тисою ЖРС було відправлено за залізничною накладною № 51025690 у вагоні №53138236 вантаж - сляби.

Відповідно до параграфу 1 ст. 10 УМЗВС розміщення та кріплення вантажів у вагонах колеи 1520 мм проводиться у відповідності з Технічними умовами розміщення вантажів та кріплення вантажів (додаток 3 до цієї угоди), якщо перевізниками не були погоджені інші умови.

Завантаження слябів у вагон № 53138236 було здійснено Відповідачем засобами відправника.

Згідно відомостей зазначених в графі З залізничної накладній № 51025690, вантаж у вагоні №53138236 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. У цій графі залізничної накладної також визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок), а у графі 15 зазначена їх вага 219 кг.

Креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. затверджене директором по транспорту ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» та узгоджене в ПАТ «Українська залізниця» (а.с.51).

Правильність внесення відомостей до накладної № 51025690 підтвердив своїм підписом представник відправника в гр.26. На станції відправлення Сартана вантаж у вагоні № 53138236 до перевезення у міжнародному залізничному сполученні був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

22.07.2017р. при перевірці поїзда в комерційному відношенні із застосуванням засобів відеоспостереження на станції Клепарів позивачем виявлено комерційну несправність у вагоні №53138236, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми від 22.07.2017р. №1525 (а.с.11).

23.07.2017р. працівниками позивача складено акт загальної форми №5133, зі змісту якого вбачається, що при огляді вагону № 53138236 виявлено, що згідно перевізних документів вантаж завантажено згідно додатку 3 гл.7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС) без вказаних пунктів. Фактично - відсутні розпірні рами у даному вагоні, чим порушено додатку 3 гл.3 пункт 7.5.3 УМЗВС. У звязку з чим вагон №53138236 був направлений 23.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності, про що від.(а.с.11).

Після прибуття на станцію Скнилів, комерційну несправність вагону №53138236 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми від 23.07.2017р. №1926, від 25.07.2017р. № 2246 та калькуляцію виправлення комерційного браку від 25.07.2017р.

Керуючись ст.129 Статуту залізниць України станціями Скнилів та Клепарів складено акти загальної форми №1926 від 23.07.2017р. та №2246 від 25.07.2017р., на підставі яких, за затримку вагона №53138236 відповідачу були нараховані наступні платежі на загальну суму 12523,02 грн. без ПДВ (15027,62 грн. з ПДВ).

По станції Клепарів акт загальної форми від 23.07.2017р. №1926:

1.Плата за користування вагонами 26 год. 41,70 грн.;

2.Зберігання вантажу у вагоні 626,10 грн.;

3.Маневрова робота 1347,20 грн.;

4.Телеграмма 2 шт. 244 грн.

По станції Скнилів акт загальної форми від 25.07.2017р. № 2246:

1.Плата за користування вагонами 218,90 грн.;

2.Зберігання вантажу у вагоні 626,10 грн.;

3.Маневрова робота 673,60 грн.;

4.Тариф Клепарів Скнилів Клепарів 4036 грн.;

5.Вартість робіт виконаних ВП «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт» - 4290,72 коп.

Посилаючись на необхідність відшкодування витрат повязаних з перевезенням вантажу не передбачених застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філіЇ «Львівська залізниця» звернулось до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Металургійний комбінат «Комбінат Азовсталь» коштів сумі 15 027,62 грн.

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

За змістом ч.5 ст.307 вказаного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Частиною 3 ст.909 Цивільного кодексу України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст. 23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) встановлює, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Згідно параграфу 3 ст. 14 УМЗВС (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення), договір перевезення оформляється залізничною накладною. Одночасно з предявленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну.

Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 р. за № 796/5987 передбачено, що у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні) код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів. Відправники можуть пред'являти вантажі до перевезення на місцях загального й незагального користування (пункт 1).

Вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Упаковка, в якій вантаж пред'являється до перевезення, не повинна завдавати шкоди рухомому складу, залізничній колії й навколишньому середовищу (пункт 3).

Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці.

Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію.

Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт (пункт 20).

Забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів (пункт 26).

Договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (пункт 28).

Приймаючи до уваги, що сляби (заготовки стальні) перевозяться залізницею у вагонах відкритого типу, вантаж, завантажений відповідачем по залізничній накладній №51025690 у вагон № 53138236 мав прийматися 15.07.2017р. до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення.

Оскільки в залізничній накладній №51025690 проставлений календарний штемпель станції відправлення, суд дійшов висновку, що договір про перевезення вантажу за цією накладною був укладений 15.07.2017р., що свідчить про відсутність зі сторони залізниці зауважень щодо навантаження та кріплення вантажу у вагоні № 53138236.

При цьому, суд звертає увагу, що комерційна несправність, встановлена 22.07.2017р. на станції Клепарів, а саме: відсутність розпірних рам в передній і задніх частинах вагона, не є прихованою комерційною несправністю, та згідно пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, відсутність кріплення слябів мала бути виявлена працівниками залізниці при прийнятті вантажу 15.07.2017р. у вагоні № 53138236.

Вищенаведене свідчить, що вантаж у вагоні № 53138236 відповідачем був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів, на момент прийняття залізницею вагону № 53138236 до перевезення та укладання договору перевезення №51025690, комерційна несправність в частині кріплення вантажу була відсутня.

На шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон № 53138236 прослідував більше ніж 1 400 км, в тому числі через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха РФ «Донецька залізниця», стиковій станції передачі вагонів РФ «Донецька залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» Камиш-Зоря, стиковій станції передачі вагонів РФ «Придніпровська залізниця» РФ «Львівськам залізниця», проте будь-яких комерційних несправностей в кріпленні вантажу (відсутності розпірних рам) у вагоні № 53138236 перевізником не було виявлено.

Відповідно до параграфів 1-2 статті 32 УМЗВС перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Параграфом 6 ст. 28 УМЗВС передбачено, що перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника.

Проте, обставини справи свідчать, що виявлена комерційна несправність виявлена позивачем на ст.Клепарів, що призвела до затримки спірного вагону та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху виникла, саме внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті вантажу на станції відправлення у спірному вагоні, зауважень щодо кріплення вантажу від залізниці не надходило.

Позивачем не доведено, що виявлений залізницею комерційний брак у даному випадку виник з вини відповідача, та не надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті вантажу на станції відправлення Сартана, виявлений залізницею на ст. Клепарів комерційний брак мав скритий характер.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, позивач не надав господарському суду доказів, які обґрунтовують його вимоги, що виключає можливість стягнення з відповідача заявлених в позові коштів.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення коштів у розмірі 15027,62 грн. відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 21 березня 2018 року.

Повний текст рішення буде складено та підписано 23 березня 2018 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов