РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2018Справа № 910/1551/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фрост»

до Міністерства оборони України

про стягнення заборгованості у розмірі 49 500 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Фрост» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості у розмірі 49 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/17/78 від 05.07.2017 в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 відкрито провадження у справі. З огляду на те, що ціна позову у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи незначну складність справи та клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

05.03.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що сума позовних вимог заявлених позивачем за Договором 2017 року у органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов'язання не було зареєстровано на 2018 рік відповідно, та не взято на облік. Оскільки, пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок за фактично поставлений товар проводиться протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства, у Міністерства оборони України відсутні підстави для оплати вищезазначеного товару по Договору.

06.03.2018 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

19.03.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що посилання відповідача на закінчення бюджетного року, як на підставу залишення без реалізації документів на оплату товару, поставленого позивачем на підставі договору, не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку з виконання грошових зобов'язань за Договором.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 між Міністерством оборони України (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Фрост» (далі - постачальник, позивач) укладено Договір про поставку товарі для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/17/78 (далі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується у 2017 році поставити Міністерству оборони України обладнання для закладів громадського харчування (3931) (обладнання для їдалень) лот 2 (39312200-4) обладнання для їдалень (візок для чистого та брудного посуду) (далі - товар), зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Відповідно до п. 1.2 Договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, викладеною у такій редакції:

Найменування товаруНормативно-технічна документаціяСтрок постачанняОдиниця виміруЗагальна кількістьЦіна за одиницю виміру продукції в грн. (без ПДВ з тарою витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратамиЗагальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з тарою, витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами
Візок для чистого та брудного посудуДСТУ ГОСТ 16371:2016до 15.09.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 31.10.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 15.09.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 30.06.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 31.10.2017 включношт.114 500,0049 500,00
до 31.10.2017 включношт.44 500,0018 000,00
Ціна товару без ПДВ139 500
Крім того ПДВ27 900
Ціна товару з ПДВ167 400

Ціна товару з ПДВ становить: 167 400 грн. та включає доставку, монтажні роботи.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що замовник має право зменшувати обсяг закупівлі за Договором залежно від реального фінансування видатків.

Ціна цього Договору становить: 167 400 грн., у тому числі: без ПДВ - 139 500 грн., ПДВ 27 900 грн. (за загальним фондом) (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів) за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Пунктом 4.2 Договору обумовлено, що до рахунка-фактури додаються:

- акт приймання (форма 4);

- видаткова накладна постачальника;

- повідомлення-підтвердження (Додаток № 12.2.1 до Договору) яке оформлюється одержувачем замовника.

Постачальник протягом 10 календарних днів з дати прийняття товару одержувачем у місцях постави товару (п. 5.2) надає належним чином оформлені документи на оплату.

Без вищезазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата поставленого товару не проводиться.

Згідно з п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Терміни постачання та встановлення обладнання визначено у графіку постачання замовника, який є невід'ємною частиною Договору.

У випадках, якщо місця для встановлення обладнання не підготовлені з вини замовника (представника замовника) терміни постачання та встановлення можуть бути змінені (продовжені), про що замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше ніж за 20 календарних днів.

Відповідно до п. 5.2 Договору місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у графіку Міністерства оборони України, який є невід'ємною частиною цього Договору, згідно з розрахунком поставки та обов'язковим дотриманням передбачених ним вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та графіку черговості відвантажень.

Постачальнику надається право за попередньою письмовою згодою замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених Договором.

Постачання товару одержувачу замовника постачальник зобов'язаний провести з обов'язковим виконанням передбачених вимог щодо асортименту, кількості, якості, черговості поставок у кожній окремо відвантаженій партії.

Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника несе постачальник.

Розвантаження товару в місці приймання здійснюється одержувачем замовника.

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених Договором.

Згідно з п. 6.2.3 Договору замовник має право зменшувати обсяг закупівлі та ціну Договору залежно від реального фінансування видатків, шляхом внесення сторонами відповідних змін до Договору.

У відповідності до п. 6.4.1 Договору постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017. а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Додатком № 12.1.1 до Договору сторонами викладено Графік постачання Міністерства оборони України.

Додатковою угодою № 1 від 05.07.2017 сторонами викладено п. 1.2 Договору та Додаток № 12.1.1 у новій редакції.

Відповідно до п. 1.2 Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 05.07.2017) ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, викладеною у такій редакції:

Найменування товаруНормативно-технічна документаціяСтрок постачанняОдиниця виміруЗагальна кількістьЦіна за одиницю виміру продукції в грн. (без ПДВ з тарою витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратамиЗагальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з тарою, витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами
Візок для чистого та брудного посудуДСТУ ГОСТ 16371:2016до 15.09.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 31.10.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 15.09.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 29.07.2017 включношт.44 500,0018 000,00
до 31.10.2017 включношт.114 500,0049 500,00
до 31.10.2017 включношт.44 500,0018 000,00
Ціна товару без ПДВ139 500
Крім того ПДВ27 900
Ціна товару з ПДВ167 400

Ціна товару з ПДВ становить: 167 400 грн. та включає доставку, монтажні роботи.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, 28.12.2017 позивач поставив до Військово-медичного клінічного центру південного регіону товар (візок для чистого та брудного посуду), у кількості 11 шт. на загальну суму 49 500 грн., що підтверджується видатковою накладною № 194 від 28.12.2017.

04.01.2018 ТОВ «Компанія Фрост» було направлено на адресу Міністерства оборони України Лист вих. № 5/3 від 04.01.2018, до якого позивачем долучено для оплати рахунок-фактуру № 204, видаткову накладну № 194 від 28.12.2017, Акт приймання (форма 4) № 48 та повідомлення-підтвердження.

Міністерство оборони України Листом 286/6/275 від 17.01.2018 надало відповідь на лист позивача, у якому зазначило, що відповідно до пункту 6.2 розділу «Права та обов'язки сторін» Договору та листа Державної казначейської служби України «Про завершення бюджетного 2017 року та початку 2018 року» пропонувалось не пізніше 12-ої години 26.12.2017 року надати до Департаменту платіжні документи, які являються підставою для оплати за вищезазначеним Договором, в зв'язку з чим, у Департаменті державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України відсутня підстава для реєстрації зобов'язань за постачене продовольче обладнання та повернув позивачу надані на оплату платіжні документи (додатки), в зв'язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 49 500 грн. згідно видаткової накладної № 194 від 28.12.2017, яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У відповідності до п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів) за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених Договором.

Пунктом 4.2 Договору обумовлено, що до рахунка-фактури додаються:

- акт приймання (форма 4);

- видаткова накладна постачальника;

- повідомлення-підтвердження (Додаток № 12.2.1 до Договору) яке оформлюється одержувачем замовника.

Постачальник протягом 10 календарних днів з дати прийняття товару одержувачем у місцях постави товару (п. 5.2) надає належним чином оформлені документи на оплату.

Без вищезазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата поставленого товару не проводиться.

04.01.2018 ТОВ «Компанія Фрост» було направлено на адресу Міністерства оборони України документи необхідні для оплати, а саме: рахунок-фактуру № 204, видаткову накладну № 194 від 28.12.2017, Акт приймання (форма 4) № 48 та повідомлення-підтвердження.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Положенням ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином. частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р. та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд також враховує, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, щодо відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до частини 2 статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, «отримання бюджетного фінансування», не може розглядатись як встановлення терміну виконання обов'язку замовника з оплати виконаних робіт, з огляду на те, що поняття «термін» передбачає вказівку на подію, яка має неминуче настати, тоді як умова про «надходження бюджетного фінансування» такої вказівки не містить.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу, заперечення відповідача наведені у відзиві, повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В свою чергу, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, а саме за підготовку позовної заяви у розмірі 2 000 грн., які підтверджуються Квитанцією до прибуткового касового ордера № 24 від 01.02.2018 на суму 2 000 грн., Актом про виплату адвокату гонорару (винагороду) від 01.02.2018, Договором про надання правової допомоги від 01.02.2018, укладеним між Адвокатським бюро Пузієм Олексієм Вікторовичем та ТОВ «Компанія Фрост» підлягають також покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фрост» (72312, Запорізька обл., місто Мелітополь, вулиця Ломоносова, будинок 23; ідентифікаційний код: 36968997) заборгованість в розмірі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 30.03.2018.

Суддя О.А. Грєхова