ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26.03.2018м. Дніпро№ 904/1189/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Красота О.І., розглянувши заяву:

заявник: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", м.Київ

боржник: Приватне підприємство "Плазма", м.Кам'янське

про видача судового наказу

ВСТАНОВИВ:

23.03.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про видачу судового наказу за яким просить стягнути з Приватного підприємства "Плазма" заборгованість по кредиту у сумі 126 028,82 грн. з них: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 86 389,13 грн.; борг за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів - 22 104,20 грн.; пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу - 17 535,49 грн. та стягнути судовий збір у сумі 176,20 грн.

Розглянувши заяву та подані заявником докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України ).

Положеннями ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що підтверджують повноваження представників. Зокрема, повноваження представників сторін та інших учасників справи в силу приписів п. 1 ч. 1 цієї статті Кодексу мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, про що свідчить ст. 246 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами пунктів 3, 9-10 ст. 60 ГПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. Довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Проте, наявна в матеріалах позовної заяви ксерокопія довіреності №252 від 06.06.16р. згідно якої ОСОБА_1 уповноважено представляти інтереси ПАТ "ВТБ Банк" всупереч наведеним вище вимогам належним чином не завірена відтиском печатки ПАТ «ВТБ Банк», а завірена лише штампом "копія вірна з оригіналом звірено дата 23.03.2018р. та підпис". Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у справі №К/9901/3868/17 820/3084/17.

Відповідно до ч.6 ст.60 Господарського процесуального кодексу України відповідність копії документа, що посвідчує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчено підписом судді.

Враховуючи вимоги розділу ІІ ГПК України, копія довіреності представника заявника, яка завірена самим представником не є документом, що підтверджує повноваження представника відповідно до вказаних вище вимог Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в порушення п.1 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заявником не надано підтвердження сплати судового збору, так як платіжне доручення №3748 від 21.03.2018р. на суму 176,20 грн. має дату та підпис невідомої особи в графі "Проведено банком", проте на вказаному платіжному дорученні відсутній штамп банківської установи про проведення вказаної операції.

В п.5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою, з наданого заявником розрахунку суми боргу, інфляційних витрат, 3% річних, простроченої заборгованості по процентам, пені за період з 03.07.2014р. по 26.08.2016р. нарахування яких зроблено щомісячно, вбачається перевищення строку позовної давності встановленої законом.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічномуакціонерному товариству "ВТБ Банк" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 126 028,82 грн. повністю

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 26.03.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 26.03.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.І. Красота