ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018м. ДніпроСправа № 904/10670/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю. за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод", м.Кам'янське

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м.Кам'янське

про стягнення заборгованості у розмірі 6 887 828, 69 грн., штрафу у розмірі 8 662 483, 75 грн. та 3 % річних у розмірі 132 534, 16 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю № 67-185 від 04.10.2017р.

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №133 від 09.10.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод", м. Кам'янське звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське про стягнення заборгованості у розмірі 6 887 828, 69 грн., штрафу у розмірі 8 662 483, 75 грн. та 3 % річних у розмірі 132 534, 16 грн. на підставі Договору №17/356/17-0561-02 від 07.08.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №17/356/17-0561-02 від 07.08.2017р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлені нафтопродукти.

Ухвалою господарського від 02.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.01.2018 о 12:30год.

22.01.2018 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вказує, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 2211.2017 у справі №904/9043/17, не виконано внаслідок складного фінансового становища підприємства, відсутності фінансової бази для сплати боргу за Договором, а також необхідності сплачувати обовязкові податки та збори у великих розмірах, та виплачувати заробітну працівникам, що працюють на ПАТ «ДМК». Разом з тим, відповідач зазначає про арешт банківських рахунків ПАТ «ДМК», що ускладнює виконання рішення суду у справі №904/9043/17.

23.01.2018 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" заборгованість станом на 22.01.2018р. в сумі - 16948 120 грн. 61 коп., з яких: 7811274 грн. 80 коп., заборгованість за договором № 17/356/17-0561-02 від 07.08.2017р.; 8939 517 грн. 58 коп. - штраф; 197 328 грн. 23 коп. - три відсотки річних від суми боргу.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 20.02.2018 о 12:00год.

19.03.2018 року представником позивача надано суду письмові пояснення №67-118 від 12.03.2018 року, які долучено до матеріалів справи.

Представником відповідача 19.03.2018 року надано письмові пояснення, за змістом яких останнім здійснено контррозрахунок суми 3 % річних. Дані пояснення судом долучено до матеріалів справи.

В порядку ст. 216 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви з 20.02.2018 року до 27.02.2018 року, з 27.02.2018 року до 13.03.2018 року, з 13.03.2018 року до 19.03.2018 року.

В судовому засіданні 19.03.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017року між Публічним акціонерним товариством "ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод" та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (далі- відповідач) був укладений договір №17/356/17-0561-02 (далі- договір).

Рішенням Загальних зборів акціонерів від 18.09.2017 року Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод" перейменовано в Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" (далі- позивач).

Відповідно до п.1.1. Договору, продавець зобовязується поставляти покупцеві нафтопродукти (товар) погодженими партіями, а покупець зобовязується прийняти їх у власність і оплатити.

Продавець гарантує, що на момент передачі він має законне право власності і надає товар покупцеві вільний від яких-небудь прав застави, вимог або обтяжень (п. 1.2 договору).

Кількість, номенклатура, ціна, умови, терміни поставок товару та умови оплати, узгоджуються сторонами додатково в Специфікації, доданої до даного договору, що становить його невідємну частину (п. 1.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і скріплення печаткою та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 9.6. договору).

Розділом 2 договору визначено ціну товару і порядок розрахунків.

Так, ціна товару, погоджується в Специфікації до даного договору і вказується на умовах відповідно до Інкотермс - правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної ОСОБА_3 в редакції 2010 року. Розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України.

Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця відповідно до виставленого рахунку на умовах, додатково зазначених у специфікації, доданої до договору.

Сума договору на момент підписання вказується в специфікації №1 і становить 7 152 116,40 грн. із ПДВ і буде збільшуватися на суму кожної наступної специфікації, що підписується обома сторонами.

З товаром повинні надаватися наступні документи: товарно-транспортні накладні, видаткові накладні або залізнодорожні накладні, залежно від виду транспортування товару, рахунки на поставлений товар, у яких обов'язкове посилання на номер даного договору, найменування відправника вантажу і продавця. Відповідальність за неправильне оформлення документів покласти на продавця, документи, що підтверджують якість товару.

Податкові накладні надаються у строки згідно діючого законодавства України. Продавець складає і реєструє електронну податкову накладну в ЄРПН відповідно до вимог статті 201 ПКУ. Сторони прийняли, що всі ціни, обговорені в Специфікації додатку до даного договору, є звичайними, справедливими, ринковими.

Згідно пункту 3.1 договору продавець поставляє товар на умовах, зазначених у специфікації, прикладеної до даного договору та є його невід'ємною частиною, відповідно до Інкотермс - правил тлумачення торговельник термінів Міжнародної ОСОБА_3 в редакції 2010 року.

Покупець заявляє продавцеві письмово про необхідність поставки товару із вказівкою терміну і кількості. Продавець гарантує відвантаження і поставку товару по термінах зазначених у заявці, поданої відповідно до вимог п.3.2 та які вказані в специфікації.

Датою поставки вважається дата, зазначена покупцем у товарно-супровідних накладних при поставках автотранспортом, або дата станції призначення при поставках залізничним транспортом.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту передачі товару і оформлення накладних на товар: - на складі продавця при поставці на умовах EXW, - на станції призначення - у разі постачання на умовах CPT, DDP залізничним транспортом.

До Договору сторони укладали додаткові угоди № 2 від 15.12.2017р., № 3 від 15.12.2017р. та № 3/1 від 18.12.2017р. відповідно до умов яких зі Сторони домовились встановити еквівалент ціни поставленого ОСОБА_4 в іноземній валюті доларах США. Еквівалент ціни поставленого ОСОБА_4 в доларах США, визначається сторонами шляхом перерахунку (конвертації) ціни ОСОБА_4 в гривнях зазначеної в Рахунках рахунках-фактурах) за офіційним курсом доларів США, що встановлений Національним Банком України (НБУ) на день поставки ОСОБА_4 (курс UAH/USD). Оплата відповідачем ОСОБА_4 за договором має здійснюватися в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, зазначений в Договорі, відповідач зобов'язався сплатити позивачу еквівалент грошового зобов'язання (боргу) в доларах США, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок позивача, зазначений в Договорі. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається відповідачем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу (курс UAH/USD). Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається відповідачем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу (курс UAH/USD). Поставлений ОСОБА_4 вважається повністю оплаченими, якщо сума фактично здійснених відповідачем платежів в гривнях за поставлену партію ОСОБА_4, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, за офіційним курсом НБУ гривні по відношенню до долара США встановленого на 0:00 годин дати фактичної оплати цієї партії товару, дорівнює ціні в еквіваленті, вираженому в доларах США, цієї партії ОСОБА_4, розрахованої з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги і фактичних якісних характеристик цієї партії ОСОБА_4. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позивача, зазначений в цьому Договорі.

Таким чином, додатковою угодою № 2 та № 3 сторони, крім іншого, погодили між собою встановити еквівалент вартості поставленої продукції з урахуванням курсу долару США до національної валюти України. Розмір вартості поставленої продукції сторони вирішили визначити таким чином, що сума встановлена у рахунках визначається у доларах США по офіційному курсу НБУ гривні до долару на день поставки, а оплата здійснюється у гривнях виходячи із курсу НБУ долару до гривні на день розрахунку. Так сторони визначили, що розрахунки по Договору проводитимуться у національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів "Покупцем" на рахунок "Продавця" із визначенням ціни на день розрахунку.

18.12.2017р. сторони уклали Додаткову угоду № 3/1 та встановили загальний розмір заборгованості Відповідача за Договором встановлює гривневий еквівалент виходячи з 1033058,83 доларів США. Таку суму сторони склали шляхом визначення ціни за рахунками серпня-жовтня 2017 року на день поставки.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем протягом серпня-жовтня 2017 року поставлено відповідачу обумовлений Договором товар на загальну суму, що еквівалентна 1 033 058,83 дол. США. Частина даної суми є предметом розгляду даної справи, а саме поставки які було здійснено у жовтні 2017р. Інші поставки вже були предметом розгляду у іншій судовій справі.

Так у господарському суді Дніпропетровської області перебувала справа №904/9043/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення основного боргу за договором №17/356/17-0561-02 від 07.08.2017 року в розмірі 21 987 117грн. 06 коп., три відсотки річних у сумі 54 811 грн. 59 коп., витрат повязаних зі сплатою судового збору у сумі 240 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду від 22.11.2017 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" задоволено. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" суму основного боргу в розмірі 21 987 117грн. 06 коп. за період серпень -вересень 2017 року, три відсотки річних у сумі 54 811 грн. 59 коп. за період з 08.09.2017 року по 31.10.2017 року , витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 240 000 грн. 00 коп.

Слід зазначити, що поставка товару за жовтень 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками та актами прийому - передачі до рахунку (а.с.125-131).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

На час розгляду справи №904/10670/17 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.16р. по справі №904/9043/17 набрало законної сили, що, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи №904/9043/17.

18.12.2017 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3/1 до Договору (далі- Додаткова угода № 3/1) згідно із п. 1 якої відповідач визнав наявність заборгованості (загальну суму боргу) перед позивачем за Договором, яка станом на дату підписання Додаткової угоди становила еквівалент 1 033 058 доларів США 83 центів.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3/1, сторони підтвердили, що частина заборгованості в сумі 21 987 117,06 грн. стягнута з відповідача на користь позивача на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 року у справі № 904/9043/17 (частина основного боргу без врахування пені, штрафних санкцій, тощо).

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №3/1, відповідач зобов'язався сплатити позивачу еквівалент грошового зобов'язання (боргу) в доларах США протягом 5 (п'яти) днів з моменту набрання чинності Додатковою угодою, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок позивача, зазначений у Договорі. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається відповідачем за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком країни (НБУ) на день здійснення платежу (курс UAH/USD.).

Пунктом 4 Додаткової угоди №3/1 передбачено, що загальна сума боргу відповідача включає в себе: а) Частину боргу, стягнуту удовому порядку (пункт 2 даної угоди); б) Частину боргу, нестягнуту в судовому порядку, а може бути визначена за такою формулою: «Частина боргу, яка не стягнута в судовому порядку» = «Загальна сума боргу (еквівалент доларів США в гривнях по курс НБУ UAH/USD і день здійснення платежу та/або вимоги «Позивача» відняти «Частина боргу, стягнута в судовому порядку (відповідно до п. 2 угоди»).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 3/1 датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Позивача, зазначений в договорі.

Пункт 6 Додаткової угоди № 3/1 визначає, що у випадку несвоєчасного виконання своїх зобов'язань за пунктом 3 даної угоди, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу штраф розмірі 30% (тридцять відсотків) від суми невиконаного грошового зобов'язання, що становить гривневий еквівалент 309 917,65 доларів США. Штраф визначається (Враховується) за формулою: «Загальна сума боргу (еквівалент в доларах США)» поділити « 100%» і помножити на « 30%». Відповідач зобов'язаний самостійно сплатити штраф у розмірі 309 917,65 доларів США в день виникнення обставин несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання за пунктом 3 цієї Додаткової угоди, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок позивача зазначений в Договорі. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях, визначається відповідачем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу.

За розрахунком позивача, загальна сума заборгованості відповідача за поставлений за Договором товар складає еквівалент 1 033 058,83 дол. США, що в перерахунку на національну валюту України - гривню станом на 22.01.2018 р. складає 29 798 391 грн.86 коп. за офіційним курсом 28,844816 грн. за 1 долар США, який встановлений НБУ на 22.01.2018. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між вказаною вище сумою еквіваленту станом на 22.01.2018р. - 29 798 391 грн.86 коп. та сумою встановленою судовим рішенням - 21987117,06 грн., тобто суму 7811274,80 грн. З таким розрахунком позивача суд не погоджується, оскільки таким чином позивач збільшує суму встановлену судовим рішенням по справі № 904/9043/17.

Перевіривши розрахунок позивача судом встановлено, що сума основного боргу складає 6 848 766,29 грн. зважаючи на наступне.

За умовами додаткової угоди 3/1 від 18.12.2017 року відповідач визнав, що частина заборгованості в сумі 21 987 117,06 грн. присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 року у справі № 904/9043/17. Станом на 18.12.2017 року, сума заборгованості в розмірі 21 987 117,06 грн. еквівалентна 795 623,92 дол. США. Отже, загальна сума заборгованості в становить 237 434,91 дол. США. Станом на 22.01.2018 року офіційний курс за 1 долар США, який встановлений НБУ, складає 28,844816грн., а відтак сума боргу складає 6 848 766,29 грн.

Враховуючи викладене, позивач відповідно до умов Додаткової угоди № 3/1 має право на стягнення з Відповідача тієї частини боргу, яка не стягнута в судовому порядку та розмір якої складає 6 848 766,29 грн.

В своєму розрахунку позивач допускає штучне збільшення грошової заборгованості 21987117,06 гривень встановленої господарськім судом Дніпропетровської області шляхом невірного визначення об'єктів розрахунку, що призводить до фактичного збільшення суми встановленої судом за рахунок завуальованого збільшення шляхом маніпулювання валютним еквівалентом вказаної суми боргу.

Обов'язковість судових рішень встановлена ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України. Зміна порядку виконання судового рішення врегульовано процесуальним законодавством, а саме статтею 331 Господарського процесуального кодексу України. Зміна судового рішення по суті, зокрема в частині суми стягнення, можлива лише у процесуальний спосіб встановлений відповідними нормами Господарського процесуального кодексу України.

За арифметичним підрахунком різниця між 27426545,70 гривень та 21987117,06 гривень складає 5439428,64 гривень. Як пояснив в судовому засіданні представник Позивача сума заборгованості збільшилась з огляду на поставки вчинені у жовтні 2017р. Такі твердження Позивач підтверджував посиланням на первинні документи які надав до матеріалів справи, зокрема :

рахунок № 4966 від 6 жовтня 2017р. на суму 751295,03 грн., акт прийому-передачі до рахунку № 4966 на суму 751295,03 грн. (а.с. 123, 124)

рахунок № 5131 від 4 жовтня 2017р. на суму 400290,02 грн., акт прийому-передачі до рахунку № 5131 на суму 400290,02 грн. (а.с. 125, 126)

рахунок № 5133 від 31 жовтня 2017р. на суму 405525,09 грн., акт прийому-передачі від 31.10.2017р. № 23 на суму 405525,09 грн. (а.с. 127, 128);

рахунок № 5134 від 31.10.2017р. на суму 225542,66 грн. акт прийому-передачі від 31.10.2017р. №22 на суму 225542,66 грн. (а.с. 129, 130) на загальну суму 1782652,8 гривень.

Саме ця різниця є предметом розгляду у даній справі як сума основного боргу, але її розмір збільшився з урахуванням валютного еквіваленту передбаченого умовами Договору та була зафіксована у Додатковій угоди № 3/1 від 18.12.2017р.

Збільшення встановленої судовим рішенням суми заборгованості за домовленістю сторін та стягнення її в судовому порядку є порушенням принципу обов'язковості судового рішення.

З огляду на таке, при розрахунку суд встановлював суму заборгованості за жовтень 2017р. виходячи тільки з суми валютного еквіваленту саме поставок за спірний період.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позивач, користуючись умовами Додаткової угоди № 3/1 має право на стягнення з Відповідача тієї частини боргу, яка не стягнута в судовому порядку та розмір якої складає 6 848 766,29 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зважаючи на порушення відповідачем зобов'язань оплати товару, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 6 848 766,29 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу слід відмовити.

Вимоги ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України передбачають, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Пунктом 6 Додаткової угоди № 3/1 сторони погодили, що у разі несвоєчасного виконання своїх зобов'язань за пунктом 3 даної угоди Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 30% (тридцять відсотків) від суми невиконаного грошового зобов'язання, що становить гривневий еквівалент 309 917,65 доларів США. Штраф визначається (розраховується) за формулою: «Загальна сума боргу (еквівалент в доларах)» поділити на « 100%» і помножити на « 30%». Відповідач зобов'язаний самостійно сплатити штраф у розмірі 309 917,65 доларів США в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання Відповідача за пунктом 3 цієї Додаткової угоди, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок Позивача, зазначений в Договорі. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях, визначається Відповідачем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу.

На підставі вищевикладеного, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 197 327,23 грн. та штраф в розмірі 8 939 517,58 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та штрафу, господарський суд вважає за можливе позовні вимоги в цій частині задовольнити частково з огляду на наступне.

3 % річних за прострочення зобов'язань за поставками у період жовтня 2017 року складає 45 848,11 грн. (за загальний період з 06.10.2017 року по 22.01.2018 року), за період з 02.11.2017 року по 22.01.2018 року по рахункам, щодо яких є відповідне судове рішення складає 146 379,98 грн.

За таких обставин, загальна сума 3 % річних складає 192 228,09 грн., яка і підлягає стягненню.

Як вбачається з п.3 додаткової угоди №3/1 відповідач зобов'язався сплатити позивачу еквівалент грошового зобов'язання в доларах США протягом 5 днів з моменту набрання чинності додатковою угодою. Тобто, відповідач мав сплатити кошти до 23.12.2017 року. За умовами п. 6 додаткової угоди, відповідач зобов'язаний самостійно сплатити штраф у розмірі 309 917,65 доларів США в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання, тобто 24.12.2017року.

Станом на 24.12.2017 року офіційний курс, який встановлений НБУ, за 1 долар США складає 27,8559 грн., а відтак сума 30% штрафу складає 8 633 045,91 грн.

Розрахунок штрафу наданий позивачем містить більшу суму - 8939517,58 гривень - виходячи при цьому з еквіваленту долару США станом на день звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог 22.01.2018р. Але суд не погоджується із розрахунком позивача з огляду на наступне.

Порушення зобов'язання сталося 24.12.2017р., штрафна санкція нараховується саме в цей день та на суму заборгованості у гривневому еквіваленті. Саме тому розрахунок суду відрізняється від розрахунку позивача. Розраховуючи штрафні санкції суд керувався положеннями статей 230, 231 Господарського кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з присудженням до стягнення з відповідача 6 848 766,29 грн. основного боргу, 192 228,09 грн. 3 % річних та 8 633 045,91 грн. штрафу. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 п. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (, розташоване за адресою: 51925, Дніпропетровська область, місто Кам'янське, вулиця Соборна, будинок 18-Б) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (код ЕДРПОУ 05393085, розташоване за адресою: 51901, Дніпропетровська область, місто Кам'янське, вулиця Колеусівська, будинок 1 ) основну заборгованість за Договором 17/356/17-0561-02 від 07.08.2017 року у розмірі 6 848 766,29 грн., штраф у розмірі 8 633 045,91 грн., 3% річних у розмірі 192 228,09 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 235 110, 60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.03.2018

Суддя ОСОБА_5