ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2018 Справа №905/2033/17

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Кротінової О.В., суддів: Тарапати С.С., Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, ,

про зобовязання виконати умови договору, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, про зобовязання виконувати умови пункту 6.1 договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498 до якого Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» приєдналося заявою-приєднання від 30.12.2015р. №юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на приєднання ним до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), на виконання яких між позивачем та відповідачем у період опалювального сезону 2016/2017 підписано акти розподілу (транспортування) природного газу, листи відповідача №3/1-1421 від 19.06.2017р., №3/1-1835 від 07.08.2017р. щодо обовязку позивача сплатити на користь відповідача суму, як вартості несанкціановано відібраного природного газу.

Нормативно вимоги обґрунтовано р.2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, р.1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498, розпорядженням КМУ від 05.10.2016р. №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17», постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016р. №357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії», ст.ст.628, 629, 634 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 22, 54 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на дату подання позову).

Ухвалою господарського суду від 30.08.2017р. означену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2033/17, судове засідання призначено на 26.09.2017р.

Ухвалою суду від 26.09.2017р. відкладено розгляд справи на 26.10.2017р.

Відповідач, у представленому суду відзиві №15/1-2223 від 25.09.2017р. проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає, що позивачем не обрано спосіб захисту своїх прав та не вказано, які саме дії мають бути вчинені відповідачем з огляду на обставини, покладені в обґрунтування позовних вимог; свідчить, що ним на виконання умов договору розподілу виставлені на оплату рахунки за надані послуги з розподілу природного газу, позивачем ці рахунки приймались до оплати та не оскаржувались; при складанні рахунків у період дії спірних правовідносин відповідач діяв згідно постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; претензії направлені позивачу вважає обґрунтованими, оскільки останнім спожито у лютому, травні, червні 2017р. обсяги природного газу, з яких залишились неоформленими належним чином з постачальником природного газу частина фактично спожитого обсягу, таким чином, в означені місяці, у позивача склався неврегульований небаланс, на підставі чого і заявлено означені претензії.

Позивачем заявлено клопотання №юр/2421 від 20.10.2017р. про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.10.2017р.

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на дату вчинення процесуальної дії) у судовому засіданні 26.10.2017р. оголошувалась перерва до 16год.00хвил. задля призначення судової колегії.

З метою обєктивного, всебічного розгляду обставин справи призначено судову колегію для її розгляду у складі: головуючий суддя Кротінова О.В., судді Ніколаєва Л.В. та Чорненька І.К. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/1196 від 26.10.2017р., протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.10.2017р).

Ухвалою господарського суду від 26.10.2017р. прийнято справу до розгляду колегіальним складом суду, клопотання представника позивача №юр/2421 від 20.10.2017р. задоволено, відкладено розгляд справи на 30.11.2017р.

30.11.2017р., у звязку з перебуванням судді Чорненької І.К. у відрядженні, змінено склад суду та для розгляду справи призначено колегію у складі: головуючий суддя Кротінова О.В., суддя Тарапата С.С., суддя Ніколаєва Л.В. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/1321 від 30.11.2017р., протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.11.2017р.).

30.11.2017р. представником позивача подано заяву №юр/2913 від 29.11.2017р., у якій останній просив зобовязати Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» виконувати умови пунктів 5.6 та 6.1 договору розподілу природного газу затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498 до якого Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» приєдналося заявою-приєднання від 30.12.2015р. №юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Ухвалою господарського суду від 30.11.2017р. прийнято до розгляду справу №905/2033/17 новим складом суду, розгляд справи відкладено на 26.12.2017р. на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

Керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України заяву позивача №юр/2913 від 29.11.2017р. прийнято як зміну предмета позову, про що відображено у наведеному процесуальному документі.

Справа у подальшому розглядається з урахуванням означеної зміни.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Позивачем заявлено клопотання №юр/3094 від 18.12.2017р. про відкладення розгляду справи №905/2033/17 призначеного на 26.12.2017р. та №юр/3095 від 18.12.2017р. про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. визначено розгляд справи №905/2033/17 за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження, відкладено підготовче засідання на 23.01.2018р., встановлено строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви №юр/2913 від 29.11.2017р. (в порядку ч.4ст.22 ГПК України) та направлення його позивачу до 15.01.2018р., представити суду докази виконання даної вимоги до 15.01.2018р.; встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив та заперечення до 23.01.2018р., направити останнє на адресу відповідача та надати докази такого направлення до 23.01.2018р.

Клопотання позивача №юр/3094 від 18.12.2017р. та №юр/3095 від 18.12.2017р. задоволено судом.

Представниками позивача та відповідача заявлено клопотання №б/н від 23.01.2018р. та №15/1-1 від 23.01.2018р. про відкладення розгляду справи призначеного на 23.01.2018р. на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2018р. продовжено строк підготовчого провадження по 28.02.2018р., відкладено підготовче засідання на 15.02.2018р.; встановлено строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви №юр/2913 від 29.11.2017р. (в порядку ч.4 ст.22 ГПК України) та направлення його позивачу до 15.02.2018р., представити суду докази виконання даної вимоги до 15.02.2018р.; встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив та заперечення до 15.02.2018р., направити останнє на адресу відповідача та надати докази такого направлення до 15.02.2018р.

Відповідач у запереченнях №15/1-265 від 31.01.2018р. свідчить про відсутність у позивача підтвердженого обсягу природного газу, зазначає, що акти приймання-передачі природного газу з боку Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не підписані, а саме за період жовтень 2016р., листопад 2016р., лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р.; проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, з підстав аналогічних приведеним у відзиві на позовну заяву, на підтвердження виконання п.5.6 договору надає копії актів приймання-передачі послуг, оформлених відповідно до умов укладеного договору.

Ухвалою суду 15.02.2018р. закрито підготовче провадження по справі №905/2033/17, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.02.2018р.

Керуючись ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву з 15.02.2018р. по 06.03.2018р. та з 06.03.2018р. по 14.03.2018р., про що повідомлено учасників процесу.

Представник позивача у судовому засіданні 14.03.2018р. наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 14.03.2018р. не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фіксування судового процесу 15.02.2018р., 06.03.2018р., 14.03.2018р. здійснювалось з допомогою звукозаписувального технічного засобу, диск архівного оригіналу звукозапису CD-R серійний номер N0 I VB I 0Z8035664A1.

Стосовно залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - у якості вимоги дане сторонами не висунуто, судом не вчинено означену процесуальну дію, оскільки, зважаючи на обставини справи, не встановлено підстав, достатніх у розумінні приписів ст.50 Господарського процесуального кодексу України (ст.27 Господарського процесуального кодексу України, у редакції чинній на час звернення із позовом), для цього.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

Відповідно до п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Підтверджений обсяг природного газу обєм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Позивач відповідно до статуту є комунальним підприємством, метою діяльності якого є виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам, у порядку, встановленому законодавством; задоволення потреб ринку у наданні висококваліфікованих послуг (роботах, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу підприємства за рахунок отриманого прибутку.

Відповідно до долученої до матеріалів справи заяви-приєднання №юр/3019 від 30.12.2015р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), саме підприємство відповідача здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Відповідно до п.1.1 договору розподілу природного газу, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За визначеннями термінів, що використовуються у приведеному договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ оператор газорозподільної системи, що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії; постачальник субєкт господарювання, з яким Споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; Споживач фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, обєкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

В пункті 2.1 договору визначено, що Оператор ГРМ (відповідач) зобов'язується надати Споживачу (позивачу) послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, відповідно для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи (п.3.1 договору).

Спірним пунктом 5.6 договору зазначено, що після визначення загального обєму розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини обєму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в кВт*год, в Гкал, в МДж.

Дані про обєм (м.куб.) та обсяг (кВт/год, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором.

Оператор ГРМ зобовязується в установленому порядку передавати інформацію про загальний обєм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору для можливості її використання субєктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Споживач (крім побутового) зобовязується довести інформацію про загальний обєм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Визначені за умовами цього договору обєми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обовязковими для їх використання у взаємовідносинах між Споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення обєму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обєму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

За змістом п.6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п.6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обовязковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

У підґрунтя невиконання відповідачем п.п.5.6 та 6.1 приведеного договору позивач посилається на звернення до нього Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» із претензіями №3/1-1421 від 19.06.2017р. та №3/1-1835 від 07.08.2017р.

У претензії №3/1-1421 від 19.06.2017р. відповідачем зазначено, що згідно актів приймання-передачі у лютому 2017р. позивач спожив 27 362,825тис.куб.м. природного газу, з яких 26 396,484 тис.куб.м. залишились неоформленими належним чином з постачальником природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Таким чином, у лютому 2017р. по ОКП «Донецьктеплокомуненерго» склався неврегульований баланс у обсязі 26 396,484 тис.куб.м. Ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат газу в ГРМ у лютому склала 7 670,00грн. без ПДВ. Враховуючи викладене, керуючись Кодексом ГРС та договором розподілу природного газу від 30.12.2015р. №юр/3019 визначено суму компенсації небалансу природного газу лютого 2017р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь оператора ГРМ за визначеною формулою. Висунуто вимогу перерахувати таку суму з урахуванням податку на додану вартість.

У запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на виявлення місячних небалансів, внаслідок відсутності у позивача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, цей факт підтверджується актами приймання-передачі природного газу між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та позивачем, при цьому акти приймання-передачі природного газу на які посилається позивач з боку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не підписані, а саме:

- акт від 31.10.2016р. на обсяг газу у кількості 9919,637 тис.куб.м.;

- акт від 31.10.2016р. на обсяг газу у кількості 1325,066 тис.куб.м.;

- акт від 31.10.2016р. на обсяг газу у кількості 0,877 тис.куб.м.;

- акт від 30.11.2016р. на обсяг газу у кількості 18550,188 тис.куб.м.;

- акт від 30.11.2016р. на обсяг газу у кількості 3035,217 тис.куб.м.;

- акт від 30.11.2016р. на обсяг газу у кількості 3,311 тис.куб.м.;

- акт від 28.02.2017р. на обсяг газу у кількості 22307,580 тис.куб.м.;

- акт від 28.02.2017р. на обсяг газу у кількості 4084,322 тис.куб.м.;

- акт від 28.02.2017р. на обсяг газу у кількості 4,582 тис.куб.м.;

- акт від 31.05.2017р. на обсяг газу у кількості 1,696 тис.куб.м.;

- акт від 31.05.2017р. на обсяг газу у кількості 31,638 тис.куб.м.;

- акт від 30.06.2017р. на обсяг газу у кількості 1,643 тис.куб.м.;

- акт від 30.06.2017р. на обсяг газу у кількості 22,900 тис.куб.м.

Позивач розцінює це як визначення відповідачем несанкціонованого відбору ним, як споживачем, за період жовтень 2016р., листопад 2016р., лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р. природного газу із газорозподільної системи, внаслідок чого вважає, що останнім не виконуються пункти 5.6 та 6.1 типового договору розподілу природного газу.

Дослідив викладене, суд виходив з такого.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.15р. затверджено Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Цим Положенням покладається на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК Нафтогаз України для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання, виконав обовязок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання» (пункт 15 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з представлених суду банківських виписок, позивачем відкрито банківський рахунок із спеціальним режимом використання в ПАТ «Ощадбанк».

Постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17 Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 29.04.16р. затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

На виконання зазначеної постанови між позивачем та постачальником, яким як свідчать матеріали справи є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладено договори постачання природного газу №4768/1617-ТЕ-6 від 26.09.2016р., №4834/1617-БО-6 від 27.10.2016р., №4770/1617-РО-6 від 26.09.2016р..

Відповідно до умов вказаних договорів, постачальник природного газу зобов'язався поставити газ позивачу у кількості та на умовах визначених договором. Умовами договорів визначено планові обсяги постачання природного газу, загалом, у період з жовтня 2016 по вересень 2017р. (п.1.1, 2.1, 7.4 договорів, з урахуванням змін та доповнень).

Пункти 2.3, 2.4 договорів передбачають, що без попереднього письмового узгодження сторін допускається відхилення місячного обсягу постачання природного газу не більше ніж +/- 5% узгоджених планових обсягів.

Відповідно до п.3.2 договорів для отримання газу позивач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки, заявку на планові обсяги використання газу. В свою чергу постачальник зобовязаний підтвердити обсяги постачання шляхом подання номінацію Оператору газотранспортної системи та повідомити про розмір поданої номінації позивача.

Згідно з п.3.2 договорів у разі неподання або несвоєчасного подання позивачем заявки на планові обсяги використання, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п.2.1. договору.

Після завершення місяця поставки позивач зобовязаний до 7 числа наступного місяця постачальнику (п.3.5 Договору):

- завірену копію акту розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складений між споживачем та оператором газорозподільних мереж,

- підписані та скріплені печаткою підприємства споживача 2 примірники акта приймання-передачі природного газу.

Виходячи з п.3.6, пп.3 п.3.7, п.3.8, п.6.5, пп.8 п.7.2, пп.5 п.7.3 договорів постачання природного газу після завершення місяця поставки постачальник зобовязаний до 10 числа наступного місяця повернути споживачеві підписаний зі свого боку акт приймання-передачі або повідомити про причини не підписання акту.

У разі виникнення за обєктами споживача негативного небалансу цей небаланс врегульовується перед Оператором ГТС постачальником, тобто НАК Нафтогаз України. В свою чергу споживач зобовязаний відшкодувати постачальнику витрати, повязані із врегулюванням небалансу.

Однак, виходячи з доводів позивача, що не заперечуються відповідачем, НАК "Нафтогаз України", всупереч умов укладеного між сторонами договору, постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.15 року та розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17" не видала Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» номінації на планові обсяги поставки газу, зокрема, на жовтень 2016р., листопад 2016р., лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р.

Відповідно до наданих до матеріалів справи доказів, позивач спожив у жовтні 2016р. 11245,58тис.куб.м., у листопаді 2016р. - 21588,716 тис.куб.м., у лютому 2017р. 26396,484тис.куб.м., у травні 2017р. 33,334 тис.куб.м., у червні 2017р.- 24,543 тис.куб.м. З представлених позивачем листів №14/2842 від 07.11.2016р., №14/3171 від 06.12.2016р., №14/585 від 06.03.2017р., №14/1325 від 06.06.2017р., №14/1540 від 05.07.2017р., останнім було направлено постачальнику для підписання акти приймання-передачі природного газу за вказаними договорами за жовтень 2016р., листопад 2016р., лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р. Представлені позивачем банківські виписки свідчать, що з його банківського рахунку із спеціальним режимом використання постійно проводяться грошові розрахунки за спожитий природний газ з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Про розрахунки із постачальником природного газу свідчать також представлені суду платіжні доручення.

Разом з тим, відповідно до залучених до матеріалів справи актів розподілу (транспортування) природного газу, позивач спожив у жовтні 2016р. 11607,609 тис.куб.м., у листопаді 2016р. 22378,894 тис.куб.м., у лютому 2017р. 27326,825 тис.куб.м., у травні 2017р. 36,465 тис.куб.м., у червні 2017р. 28,061 тис.куб.м. газу.

З даних актів вбачається, що позивач фактично прийняв обсяги газу, які узгоджуються з обсягами природного газу, що передбачені договорами, які укладені між позивачем та постачальником природного газу.

Отже у відповідності до укладених договорів сторони передбачили, що постачальник зобов'язаний підтвердити оператору газотранспортної системи номінацію обсягів на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Внаслідок відповідних дій НАК "Нафтогаз України" щодо ненадання позивачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ відповідача виник неврегульований небаланс обсягів природного газу у визначений період.

Як зазначає відповідач у представлених суду запереченнях, неврегульований небаланс оператор ГТС - ПАТ "Укртрансгаз" відніс на небаланс відповідача, як оператора ГРМ.

Врахувавши положення договорів укладених між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та позивачем, норми наведених законодавчих та підзаконних нормативних актів, суд вважає, що обсяги споживання природного газу позивачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу. Будь-які спірні моменти щодо обсягів постачання газу, несвоєчасного оформлення актів приймання-передачі газу, небалансів газу, тощо, є наслідком неналежного виконання сторонами договорів з постачання природного газу своїх договірних зобов'язань, а також вимог нормативно-правових актів. У разі виникнення будь-яких небалансів газу, такі обсяги повинні бути врегульовані споживачем із власним постачальником природного газу, а не газорозподільною організацією.

При цьому взаємовідносини щодо обсягів поставленого природного газу у жовтні 2016р. червні 2017р. повинні бути врегульовані позивачем із постачальником природного газу, а не з газорозподільною організацією. Відносини з небалансу природного газу за цей період, якщо такі виникають, повинні врегульовуватися між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (як постачальником природного газу) та позивачем (як споживачем природного газу) в рамках укладених договорів, тому відповідач, як оператор газорозподільних систем не може додатково до послуг з розподілу природного газу вимагати від позивача оплату природного газу за жовтень 2016р., листопад 2016р., лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р., що фактично був поставлений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дані норми кореспондуються зі ст.174 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У розумінні ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту приведених норм матеріального права та виходячи з приписів типового договору розподілу природного газу, між сторонами виникли правовідносини, які породжують певне коло обовязків, визначених цим договором.

Разом з цим, приведені вище обставини не доводять та не зумовлюють висновків порушення або невиконання відповідачем пунктів 5.6 та 6.1 договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498 до якого Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго приєдналося заявою приєднання від 30.12.2015р. №юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Доказів протилежного суду не надано, з матеріалів не вбачається.

Зважаючи на положення ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного субєктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).

Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Між тим, як свідчать фактичні обставини справи, не встановлено факту порушення відповідачем прав або охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м.Краматорськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області, про зобовязання виконувати умови пунктів 5.6 та 6.1 договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498 до якого Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго приєдналося заявою приєднання від 30.12.2015р. №юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (з урахуванням заяви №юр/2913 від 29.11.2017р. (в порядку ч.4 ст.22 ГПК України).

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 202, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м.Краматорськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області, про зобовязання виконувати умови пунктів 5.6 та 6.1 договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. №2498 до якого Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго приєдналося заявою приєднання від 30.12.2015р. №юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (з урахуванням заяви №юр/2913 від 29.11.2017р. (в порядку ч.4 ст.22 ГПК України), відмовити.

2. У судовому засіданні 14.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

4. Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2018р.

Головуючий суддя О.В. Кротінова

Суддя С.С. Тарапата

Суддя Л.В. Ніколаєва