РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2018Справа № 910/1520/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" до Міністерства оборони України про стягнення 455520,00 грн., за участю представників позивача - Пузія О.В., довіреність № договір №б/н від 01.02.18 року, відповідача - Ніколової В.М., довіреність № 220/390/д від 22.11.17 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 455 520,00 грн. заборгованості за договором поставки №286/2/17/161 від 11.10.2017 року у зв'язку з невиконанням зобов'язань з оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.20218 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та розгляд справи призначено на 21.03.2018 року.

06.03.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі з тих підстав, що дана заборгованість у розмірі 455 520,00 грн. не була зареєстрована у органах Державної казначейської служби України як бюдженте зобов'язання на 2018 рік та не взята на облік.

19.03.2018 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що не зареєстрування у органах Державної казначейської служби України як бюдженте зобов'язання на 2018 рік та не взяття на облік даного зобов'язання не є підставою для звільнення від виконання з оптати зобов'язання за даним договором.

19.03.2018 року позивачем надано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

21.03.2018 року заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" (далі - постачальник) та Міністерством оборони України (далі - замовник) було укладено договір поставки № 286/2/17/161 від 11.10.2017 року, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити замовнику обладнання для для закладів громадського харчування (3931) (технологічне обладнання, 2 найменування) (п.1.1. договору).

Ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 4. договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства.

Постачальником протягом 10 календарних днів з дати прийняття товару одержувачем у місцях поставки товару (п.5.2.) надає належним чином оформлені документи на оплату.

Згідно п. 6.1.1 договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари протягом 30 календарних днів з дати надання порситачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Договір набуває чинності з дати його підписання стороними і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Поясненнями представника позивача, видатковою накладною № 335 від 30.11.2017 року на суму 455 520,00 грн., актом приймання №8 від 23.12.2017 року, повідомленням-підтвердженням від 11.10.2017 року, рахунком-фактурою №349 від 30.11.2017 року, підтверджується факт, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 455 520,00 грн.

Листами відповідача від 17.01.2018 року №286/6/265 та позивача відповідно вих. №6/6 від 04.01.2017 року про направлення відповідачу документів згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору з доказами направлення і отримання підтверджується факт виконання позивачем зобов'язань за п. 4.1., 4.2. договору щодо надсилання рахунку-фактури, видаткової накладної, акту приймання-передачі, повідомлення-підтвердження.

Судом надано належну оцінку відзиву відповідача на позов, проте доводи відповідача що заборгованість у розмірі 455 520,00 грн. не була зареєстрована у органах Державної казначейської служби України як бюдженте зобов'язання на 2018 рік та не взята на облік не є підставою для відмови від виконання зобов'язань з оплати отриманого товару.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 455 520,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення 455 520,00 грн. основного боргу є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню повністю.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 500,00 грн. витрат пов'язаних із наданням адвокатської правової допомоги та на підтвердження понесення яких надав суду належні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 01.02.2018 року, що було укладено між Адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича та позивачем, витягом з єдиного реєстру адвокатів України, актами про виплату адвокату гонорару (винагороди) від 01.02.2018 на суму 2 000,00 грн. та від 23.02.2018 року на суму 3 500,00 грн., а також відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру №30 від 01.02.2018 на суму 2 000,00 грн. та №47 від 24.02.2018 року на суму 3 500,00 грн.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З урахуванням вищезазначеного, судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, включаючи витрати на сплату судового збору та витрати на оплату послуг адвоката покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фрост" (72312, Запорізька обл., місто Мелітополь, ВУЛИЦЯ ЛОМОНОСОВА, будинок 23; код 36968997) 455 520 (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. адвокатських витрат та витрат по сплаті судового збору в розмірі 6 832 (шість тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 80 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.03.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна