КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/21554/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017р., м. Київ (повний текст складено 15.12.2017р.) у справі №910/21554/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аха Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 3258,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 3258,77 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу шкоду, яку було завдано застрахованому Позивачем транспортному засобу під час ДТП, яка сталася з вини водія транспортного засобу, застрахованого Відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2017р. у справі №910/21554/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 3258,77 грн страхового відшкодування та 1600,00 грн судового збору.

Рішення мотивовано тим, що у Відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати Позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до Позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування.

Не погодившись із вказаним рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом порушені норма процесуального та матеріального права, не враховано всіх обставин справи, зокрема, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 відповідно до умов полісу НОМЕР_3 не є застрахованою, а отже у Відповідача не виникає обов'язку щодо виплати страхового відшкодування у даному випадку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/21554/17, розгляд справи призначено на 27.02.2018р.

12.02.2018р. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Відповідач та подав відзив на апеляційну скаргу, в яких просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач зазначив, що вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини фізичної особи, строк водійського стажу якого складає менше трьох років, за наявності у полісі обов'язкового страхування відповідних особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті Відповідачем страхового відшкодування.

27.02.2018р. Відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом відмовлено з підстав його необгрунтованості.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

29.04.2016р. між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №32642а6а, об'єктом за яким визначено транспортний засіб "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

10.05.2016р. між Відповідачем та ОСОБА_4 укладено поліс АЕ/8947755 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим є транспортний засіб "Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до розділу 8 полісу вказано, що до керування забезпеченим транспортних засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років.

Відповідно до тимчасово дозволу НОМЕР_6 на право керування транспортними засобами, останній видано 01.03.2017р. ОСОБА_2 замість посвідчення водія серія НОМЕР_5.

25.03.2017р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля "Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_2

25.04.2017р. постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/4920/17 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.13.1 Правил дорожнього руху. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.124 КУпАП України.

30.03.2017р. Позивачем складено страховий акт №АХА2199121 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 3258,77 грн.

31.03.2017р. на виконання умов договору Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у сумі 3258,77 грн, що підтверджується платіжним дорученням №321560.

Відповідач листом від 10.10.2017р. №2372 за результатами розгляду страхової справи№712-9794 відмовив у відшкодуванні шкоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1.7. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п.1.4. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ст.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, потерпілі.

Відповідно ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З наведених норм права вбачається, що відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхується цивільно-правова відповідальність осіб, відповідальність яких застрахована, за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

При цьому, забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. А особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та будь-які інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, при цьому презюмується правомірне володіння транспортним засобом, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Як встановлено судом, 10.05.2016р. між Відповідачем та ОСОБА_4 укладений поліс АЕ/8947755 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим є транспортний засіб "Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Отже, вказаним договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4 та всіх інших осіб, які правомірно володіють транспортним засобом "Lanos", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в тому числі ОСОБА_2, який експлуатував вказаний транспортний засіб на час вчинення ДТП.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи Відповідача з посиланням на п.8 полісу АЕ/8947755, яким визначені особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу, зокрема, що до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3 років, якою якраз був ОСОБА_2

Згідно з ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Згідно зі Схемою застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 N673, водійський стаж осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом, віднесено до типів коригуючих коефіцієнтів.

Як встановлено судом у розділі 8 укладеного полісу АЕ/8947755 сторони передбачили, що до керування забезпеченим транспортних засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років.

З системного тлумачення вказаних норм права, вбачається, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносить до осіб, відповідальність яких застрахована, всіх осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Виключення з цього правила можуть встановлюватись виключно законом або рішенням суду.

Зазначення в полісі обмеження щодо керування забезпеченим транспортних засобом особами з водійським стажем менше 3-х років, не свідчить про неправомірне володіння цими особами транспортним засобом та не є підставою для відмови Відповідача у здійсненні страхового відшкодування потерпілому або Позивачу, проте надає право Відповідачу на 50 відсоткову компенсацію здійсненого страхового відшкодування від особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, оскільки забезпечений транспортний засіб використовувався у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта для осіб з водійським стажем менше 3-х років.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017р. у справі №910/21554/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017р. у справі №910/21554/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 22.03.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко