ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 березня 2018 р. Справа № 903/949/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О. за участю секретаря судового засідання Хомич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/949/17

за позовом департаменту "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк", м. Луцьк

до фізичної особи-підприємця Островського Едуарда Леонідовича, с. Липини, Луцького району

про стягнення 41 826,74 грн.

за участю представників справи:

від позивача: Ніколайчук О.О. (довіреність № 6-10/870 від 12.12.2017р.), Кошкіна К.О. (довіреність № 6-10/869 від 12.12.2017р.),

від відповідача: Лялюга Л.В. - адвокат (ордер серії ВЛ № 000 042504),

в с т а н о в и в:

департамент "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк" звернувся з позовною заявою до господарського суду, в якій просить стягнути із фізичної особи-підприємця Островського Е. Л. 41 826, 74 грн. надміру сплачені суми за договорами надання послуг від 01.01.2016р. № 01.01-01, від 07.12.2016р. № 01.01.-01/02, від 18.09.2017р. № 01.09-01, для подальшого повернення у місцевий бюджет та орендарям приміщень відповідно до договорів оренди.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправну поведінку відповідача у наданні недостовірної бухгалтерської інформації в калькуляції до договорів надання послуг та норми ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.12.2017 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.01.2018 року.

10.01.2018р. відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив б/н від 10.01.2018р., в якому позову не визнає, просить суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на таке:

- шкоди в розумінні ст. 1166 Цивільного Кодексу України позивачу відповідачем не завдано. Кошти, що їх просить стягнути позивач, сплачені ним та отримані відповідачем у повній відповідності до укладених договорів, що виключає можливість стверджувати про наявність правової підстави стягнення коштів, як надміру виплачених.

Калькуляції, на які покликається позивач, не є додатком до договорів, а є внутрішнім документом відповідача. Наявність калькуляції в позивача виключає будь-яку навмисність у отриманні власної економічної вигоди за рахунок бюджету без повідомлення департаменту «ЦНАП».

Законодавства про сплату податків та єдиного внеску відповідач не порушував.

Договори були підписані сторонами без будь-яких застережень або протоколів розбіжностей.

Вартість послуг погоджена сторонами у повній відповідності до вимог ст. 627 ЦК України, яка встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цвіль ного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори № 01.01.-01 від 01.01.2016р., № 01.01-01/02 від 07.12.2016р. на час подання позову виконані сторонами в повному обсязі, а договір № 01.09-01 від 18 вересня 2017 р. виконаний до моменту розірвання в повному обсязі, а позивачем - частково.

В судовому засіданні 17.01.2018р. представник позивача звернулася до суду із клопотаннями:

- про витребування у відповідача наказів про прийняття на роботу та направлення працівників для надання послуг на об'єкті департамент "Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку" Луцької міської ради, відомостей нарахування заробітної плати працівників направлених для надання послуг на об'єкті департамент "Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку" Луцької міської ради згідно з наказами; банківський виписок перерахувань заробітної плати, нарахованого єдиного соціального внеску, утриманого військового збору та податку з доходів фізичних осіб за січень - грудень 2016р., січень-жовтень 2017р.;

- про витребування у Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області звітності підприємця Островського Е.Л. щодо суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за січень-грудень 2016р., січень-жовтень 2017р.; податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за I-IV квартали 2016р., I-III квартали 2017р.

Клопотання позивача про витребування вищезазначених документів залишено судом без задоволення з огляду на їх невідповідність вимогам ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, представник позивача в судовому засіданні звернулася до суду із клопотаннями:

- про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Держпраці у Волинській області з метою надання роз'яснень щодо дотримання законодавства підприємцем Островським Е.Л. про оплату праці та трудового законодавства в правовідносинах з найманими працівниками в період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

- про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Луцьку об'єднану податкову інспекцію ГУ ДФС у Волинській області з метою витребування звітності підприємця Островського Е.Л. та Управління Державної казначейської служби України з метою надання пояснень щодо взяття бюджетних і фінансових зобов'язань та проведення оплат у відповідності до Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, було залишено судом без задоволення.

06.02.2018р. позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав письмові пояснення № 6-10/135 від 06.02.2018р. на заперечення відповідача на позов, в яких, посилаючись на норми Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зазначає, що протиправна поведінка відповідача полягає у наданні недостовірної бухгалтерської інформації в калькуляціях до договорів - витрат на персонал, розрахованої без належної на це правової підстави на основі не чинного законодавства; шкода - отримання ним надміру сплачених коштів місцевого бюджету та інших осіб; причинний зв'язок - загальна річна сума оплати за надані послуги по договорах формувалась на підставі місячних сум, зазначених в калькуляціях помножених на відповідну кількість календарних місяців бюджетного періоду й визначалась з врахуванням недостовірних бухгалтерських даних, вина заподіювача шкоди - надання недостовірних бухгалтерських даних.

08.02.2018р. позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання № 6-10/153 від 08.02.2018р., в якому просив підготовче засідання відкласти у зв'язку з перебуванням представника по справі на лікарняному.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення, оскільки явка представника позивача в судове засідання не визнавалась обов'язковою, а письмові пояснення по справі позивач подав через відділ документального забезпечення та контролю суду.

Ухвалою суду від 08.02.2018р. було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 22.02.2018р.

22.02.2018р. представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позову не визнав, з підстав, викладених у відзиві.

22.02.2018р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 21.03.2018р. відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.03.2018р. представник позивача подав клопотання №6-10/337 від 12.03.2018р. про приєднання до матеріалів справи копій скарги департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради від 23.01.2018р. № 6-10/78 та листа Головного управління ДФС у Волинській області від 20.03.2018р. № 4432/10/003-20-13-06-09 про результати виявлених та встановлених порушень під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки діяльності ФОП Островського Е. Л, за вищезазначеною скаргою департаменту. Позивач зазначає, що це є доказом порушення Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ФОП Островським Е. Л. за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

Суд на підставі ч. 1 ст. 2017 Господарського кодексу України прийняв подані представниками позивача докази, оскільки ці докази не могли бути подані раніше - під час підготовчого провадження.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 41 826, 74 грн. надміру сплаченої суми за договорами надання послуг від 01.01.2016р. № 01.01-01, від 07.12.2016р. № 01.01.-01/02, від 18.09.2017р. № 01.09-01 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

01.01.2016р. між департаментом "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк" як замовником та фізичною особою-підприємцем Островським Е. Л. як виконавцем було укладено договір № 01.01.-01 про надання послуг.

Відповідно до р.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати останньому послуги з щоденного прибирання приміщень.

Перелік послуг та термін виконання сторони узгодили в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 5.1. договору здача-приймання наданих послуг здійснюється після закінчення робіт та оформляється актом.

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. договору замовник проводить оплату згідно рахунку після підписання акту виконаних робіт щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Загальна вартість наданих послуг згідно цього договору становить 199 548 грн. за рік.

В додатку № 1 до договору сторони узгодили найменування робіт та додаткові послуги.

На виконання умов договору позивачем були виконані роботи по прибиранню, що підтверджується актами виконаних робіт № 1 від 25.01.2016р., № 2 від 22.02.2016р., № 2 від 28.03.2016р., № 2 від 22.04.2016р., № 3 від 27.05.2016р., № 6 від 22.06.2016р., № 7 від 27.07.2016р., №8 від 23.08.2016р., № 9 від 23.09.2016р., № 10 від 21.09.2016р., № 11 від 25.11.2016р., № 12 від 16.12.2016р. Акти виконаних робіт скріплені підписами та печатками сторін без зауважень.

Згідно з калькуляцією витрати позивача на персонал та миючі засоби і протиральні матеріали становлять 199 548 грн. на 2016 рік.

07.12.2016р. між сторонами було укладено договір № 01.01-01/02 від 07.12.2016р. про надання послуг з щоденного прибирання приміщень.

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. договору замовник проводить оплату згідно рахунку після підписання акту виконаних робіт щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Загальна вартість наданих послуг згідно цього договору становить 199 548 грн. за рік в межах кошторисних призначень.

В додатку № 1 до договору сторони узгодили найменування робіт та додаткові послуги.

Згідно з калькуляцією витрат на прибирання витрати на персонал та миючі засоби і протиральні матеріали становить 199 548 грн. на 2017 рік.

18.01.2017р. сторони уклали додаткову угоду, в якій узгодили зміну реквізитів.

19.01.2017р. на адресу позивача надійшов лист відповідач про те, що у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівників ФОП Островського Е. Л. та підвищення цін на витратні матеріали щомісячна сума договору на період 2017 року складає 24 885,10 грн.

Згідно з калькуляцією витрат на прибирання приміщень в департаменті витрати на персонал та миючі засоби і протиральні матеріали становлять 24 885,10 грн. в місяць.

На виконання умов договору позивачем були виконані роботи по прибиранню, що підтверджується актами виконаних робіт № 1 від 25.01.2017р., № 2 від 24.02.2017р., № 3 від 27.03.2017р., № 4 від 24.04.2017р., № 5 від 29.05.2017р., № 6 від 27.06.2017р., № 7 від 26.07.2017р., № 8 від 29.08.2017р., № 9/1 від 14.09.2017р. Акти виконаних робіт скріплені підписами та печатками сторін без зауважень.

18.09.2017р. між сторонами було укладено договір № 01.09-01 від 18.09.2017р. про надання послуг з прибирання приміщень

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. договору замовник проводить оплату згідно рахунку після підписання акту виконаних робіт щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Загальна вартість наданих послуг згідно цього договору становить 99 073,20 грн. за рік.

Згідно з додатком № 1 до договору № 01.09-01 сторони узгодили найменування робіт та додаткові послуги.

В калькуляції витрат на прибирання приміщень в департаменті витрати на персонал та миючі засоби і протиральні матеріали становлять 24 885,10 грн. в місяць

На виконання умов договору позивачем були виконані роботи по прибиранню, що підтверджується актами виконаних робіт № 9/2 від 23.09.2017р., № 10 від 26.09.2017р.

03.11.2017р. працівником департаменту "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк" було складено службову записку, адресовану директору департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку», в якій зазначено про те, що при проведенні повторної перевірки первинних бухгалтерських документів до договорів поставок та надання послуг було виявлено невідповідність в розрахунках місячної калькуляції витрат на прибирання в департаменті до договорів, укладених між департаментом "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк" та фізичною особою-підприємцем Островським Е. Л., а саме: в витратах на персонал до податків фізичною особою-підприємцем застосовано 41 відсоток до Пенсійного фонду, фонду зайнятості, фонду страхування, фонду нещасних випадків, які не застосовуються до заробітної плати найманих працівників з 01.01.2011р. Завищені суми податку призвели до завищення сум рентабельності, і як наслідок до безпідставно завищених щомісячних витрат на прибирання, з річної суми яких формується вартість договорів.

06.11.2017р. позивачем було видано наказ № 6-1/43 від 06.11.2017р. про перевірку наявності факту завищення сум щомісячних витрат у калькуляціях до договорів.

Згідно з протоколом комісії від 09.11.2017р. щодо перевірки наявності факту завищення сум щомісячних витрат на персонал у калькуляціях до договорів між позивачем та фізичною особою-підприємцем Островським Е. Л. вирішено суми розрахунків витрат на прибирання згідно з калькуляціями до договорів 2016-2017 роки визнати завищеними на загальну суму в розмірі 41 826,74 грн.

10.11.2017р. позивач направив на адресу відповідача додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг № 01.09-01 від 18.09.2017р. В угоді позивач пропонував відповідачу внести зміни в пункт 6.1. договору про надання послуг від 18.09.2017р. зменшивши загальну вартість наданих послуг на 4 840,42 грн., загальну вартість наданих послуг встановити в розмірі 94 232,78 грн.

30.11.2017р. відповідач повернув без схвалення та підписання додаткову угоду № 1 від 10.11.2017р. до договору про надання послуг № 01.09-01 від 18.09.2017р., зазначивши при цьому, що не вбачає можливості та необхідності вносити зміни до договору в частині зменшення загальної вартості послуг на 4 840,42 грн.

13.11.2017р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 6-10/752 від 13.11.2017р. з вимогою повернути надміру сплачені кошти.

29.11.2017р. відповідач у відповіді на претензію зазначив, що йому необхідно надати у розпорядження копії документів, на які є посилання у претензії.

29.11.2017р. у відповіді № 6-10/803 на лист відповідача від 29.11.2017р. надав витребувані відповідачем документи.

Відповідач, розглянувши претензію позивача № 6-10/752 від 13.11.2017р., відхилив її, що призвело до звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договорами № 01.01.-01 від 01.01.16, № 01.01-01/02 від 07.12.2016 р., № 01.09-01 від 18.09.2017 р. було передбачено, що замовник доручає і проводить оплату згідно з рахунком після підписання акту виконаних робіт щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця, а виконавець - фізична особа-підприємець Островський Е.Л. зобов'язується надати послуги з щоденного прибирання приміщень ( п. 1, 6.2.).

Договори були підписані сторонами без будь-яких зауважень або протоколів розбіжностей, виконувались сторонами належним чином. Впродовж дії договорів відповідачем надавались послуги з прибирання, а позивачем проводились оплати послуг в повному обсязі (окрім оплати за листопад-грудень 2017 р.) Про надані послуги складались акти прийому-передачі послуг, що додані до позовної заяви, тобто, свої зобов'язання сторони виконували відповідно до умов договорів.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, договори № 01.01.-01 від 01.01.2016р., № 01.01-01/02 від 07.12.2016р., № 01.09-01 від 18.09.2017р. про надання послуг недійсними в судовому порядку не визнавались.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. договорів позивач проводив оплату після підписання актів виконаних робіт щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в розмірі, узгодженому сторонами, в тому числі й позивачем, в договорах.

Вартість послуг погоджена сторонами у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України, яка встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач в позовній заяві та у поясненнях на відзив посилається на ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, що регулюють відшкодування шкоди, та зокрема, збитків.

В процесі судового розгляду представники позивача уточнили, що збитки були завдані відповідачем неналежним виконанням договірних зобов'язань.

Виходячи з положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Вони є фактом об'єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов'язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку.

У роз'ясненні Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" №02-5/215 від 01.04.1994 зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або у утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Враховуючи положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає можливість застосування відповідальності у вигляді стягнення шкоди.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під збитками розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, обов'язок відшкодувати збитки настає, зокрема, у разі невиконання господарського зобов'язання, яким згідно з ст. 173 Господарського кодексу України є зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутнім є факт заподіяння збитків, неналежного невиконання господарського зобов'язання відповідачем, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та розміром заявлених позивачем до стягнення з відповідача збитків, оскільки позивачем не доведено факту порушення умов, встановлених договором, наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідач заподіяв позивачу шкоду, отримавши надміру сплачені кошти місцевого бюджету, то позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, яка є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди та є однією із підстав відповідальності за завдану шкоду в розумінні ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Фізична особа-підприємець Островський Е. Л. діяв відповідно до умов укладених договорів, належним чином виконував їх, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання позивача на те, що протиправна поведінка відповідача полягає у наданні недостовірної бухгалтерської інформації в калькуляціях до договорів - витрат на персонал, розрахованої без належної на це правової підстави, не береться судом до уваги, оскільки згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію, а калькуляція не містить відомостей про господарську операцію, не є додатком до договорів, не є первинним бухгалтерським документом. Калькуляція - внутрішній документ відповідача, в якому він зазначав свої витрати.

Крім цього, позивач не був позбавлений права висловити незгоду щодо зазначених в калькуляціях сум та не приймати до уваги подані в калькуляції суми витрат та розміри податків до виконання.

Кошти, які просить стягнути позивач, перераховані позивачем та отримані відповідачем у повній відповідності до укладених договорів як плата за надані послуги, що виключає можливість стверджувати про наявність правової підстави стягнення коштів, як надміру виплачених.

Калькуляції, на які покликається позивач, не є додатками до договорів, а є внутрішнім документом відповідача, які не мали характеру обов'язкового для позивача.

Встановлення порушень законодавства про сплату податків не є компетенцією позивача, а органів ДФС.

Неправильне зазначення суми обов'язкових нарахувань в калькуляції, як внутрішньому документі, ніяким чином не вплинуло на обумовлену суму, оскільки між сторонами договору обумовлювалась ціна, а не її складові. Договори були підписані сторонами без будь-яких застережень або протоколів розбіжностей.

Укладеними сторонами договорами погоджена вартість послуг у повній відповідності до вимог ст. 627 Цивільного Кодексу України, згідно з якою сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Законом не передбачено узгодження кожної складової ціни (собівартості, рентабельності, податків тощо), а відтак, вони не погоджуються сторонами кожна окрема. Сторони погоджують лише ціну. У виниклих правовідносинах не передбачено встановлення державних фіксованих цін, і вони визначені за погодженням сторін.

Оскільки умови договору погоджені шляхом його підписання, він є таким, що підлягає до виконання обома сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України, в порядку та на умовах, що ним передбачені. Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного Кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

У відзиві від 10.01.2018р. відповідач зазначив орієнтовний розмір судових витрат в розмірі 2 000 грн., що може понести відповідач на сплату поштових витрат та правову допомогу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідач не подав заяви про надання відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення та не долучив до матеріалів справи жодних доказів (договорів, рахунків тощо), розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджують понесені відповідачем витрати.

Беручи до уваги викладене, у зв'язку із відмовою в позові судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1600 грн., на підставі до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 526, 627, 628, 632, 901, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено: 26.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя І. О. Якушева