РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2018Справа № 910/22653/17

За позовомЗакритого акціонерного товариства «Аероплан»
до Фізична особа - підприємець Вишнівецька Наталія Богданівна
про стягнення 32 000,00 грн. та 3200 грн. штрафу

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаТененіка Т.А.;
від відповідачане з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство «Аероплан» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовомпро стягнення з Фізичної особи - підприємця Вишнівецької Наталії Богданівни про стягнення 32 000,00 грн. компенсації та 3200,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач під час провадження своєї господарської діяльності здійснив розповсюдження контрафактної продукції, які містять об'єкти авторського права, належні позивачу на виключній основі, що є підставою для захисту авторського права позивача у відповідності до ст. 51 та п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 відкрито провадження у справі №910/22653/17, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 08.02.2018.

08.02.2018 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення речових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.03.2018.

В судовому засіданні 14.03.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов не надав.

В судове засідання 14.03.2018 відповідач своїх представників не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином, а його неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Закрите акціонерне товариство «Аероплан» - є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Російської Федерації, якій належать виключні майнові авторські права на твори образотворчого мистецтва - малюнки персонажів «Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» (далі - твори), які використовуються для створення аудіовізуального твору - анімаційного фільму «Фіксики». Вказані твори були створені одноособово творчою працею ОСОБА_3 (далі - автор) у період з 01.09.2009 по 20.11.2009 на замовлення позивача в порядку та на умовах, передбачених авторським договором № А0906 від 01.09.2009.

Пунктом 1.2 авторського договору № А0906 від 01.09.2009 (в редакції додаткової угоди від 21.01.2015) визначено обсяг прав, які приймаються замовником від автора: виключні права на відповідні результати робіт виконавець за даним договором, який передається замовнику в рамках виконання даного договору, як на результат інтелектуальної діяльності.

У 4 додаткової угоди від 21.01.2015 до авторського договору сторони констатували, що при передаванні результатів робіт за актом приймання - передачі результатів робіт від 25.11.2009 виконавець здійснив відчуження замовнику прав (як вони розуміються у відповідності з пунктом 1.2 договору в редакції даної додаткової угоди) на всі результати інтелектуальної діяльності, передані/здані замовнику за вказаним актом.

Відповідно до акту приймання - передачі результатів робіт від 25.11.2009 за авторським договором № А0906 від 01.09.2009, який підписано автором та замовником, автором передано, а замовником прийнято роботи по розробці образів персонажів фільму, створенню ескізів та фонів для фільму у відповідності з пп.2.1, 3.2 договору, виконані в повному обсязі, і виключні авторські права, обумовлені в пункті 1.2 та 3.2.5 договору, передані замовнику.

До акту приймання - передачі результатів робіт від 25.11.2009 сторони склали додаток, у якому зафіксовано образи персонажів фільму.

Відповідно до пункту 2.1 авторського договору № А0906 від 01.09.2009, позивач доручив, а автор зобов'язався виконати роботи щодо розробки творів, створенню ескізів та фонів для фільму, і передати результати робіт позивачу за актом приймання - передачі. Одночасно з переданням результатів роботи, автор зобов'язався передати позивачу виключні майнові авторські права на твори, у тому числі для створення фільму.

Згідно з пунктом 2.2 авторського договору № А0906 від 01.09.2009, строк початку робіт - 01.02.2009, строк закінчення робіт - 20.11.2009, строк передачі виключних прав складає весь строк дії авторського права, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі результатів робіт.

Як зазначав позивач у позові, 07.12.2017 в магазині канцтовари-іграшки, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33, представниками ЗАТ «Аероплан» було виявлено та зафіксовано факти розповсюдження (реалізації, продажу) контрафактного товару, на якому розміщені незаконно об'єкти авторського права, належні позивачу, а саме: герої персонажів з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фіксики».

У зазначеному магазині були придбані: розмальовка «Фіксики» невідомого виробництва, за ціною 15,00 грн. у кількості 1 шт., на лицьовій стороні якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» ) з мультфільму «Фіксики»; іграшка - конструктор невідомого виробництва, за ціною 30,00 грн. у кількості 1 шт, на коробці якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» ) з мультфільму «Фіксики». Зразки товару наявні в матеріалах справи.

Реалізація позивачу зазначеного вище товару підтверджується чеком від 07.12.2017, і зазначений товар було був придбаний в магазині, в якому здійснює діяльність Фізична особа - підприємець Вишнівецька Наталія Богданівна.

08.12.2017 позивачем було направлено відповідачу претензію № 38, в якій позивач просив виплатити компенсацію за порушення майнових прав позивача в сумі, зменшеної до 50% від мінімального розміру компенсації встановленої законодавством, та з вимогами припинити незаконний продаж контрафактної продукції, в також надати інформацію та копії документів, в т.ч. сертифікати якості, які містять інформацію про постачальників проданої продукції.

Проте, відповідач вимог позивача, викладених у претензії позивача № 38 від 08.12.2017 - не виконав, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з відповідним позовом з посиланням на приписи ст. 51 та п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною 2 ст.32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст. ст. 21 - 25 цього Закону.

У п. 28 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) зазначено, що у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 445 Цивільного кодексу України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим п. «а» ст. 50 Закону, за яке пунктом «г» ч. 2 ст. 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» (далі- Постанова № 5) зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

У п.п. 51.3 п. 51 Постанови № 12 відзначається, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Факт реалізації позивачу відповідачем товару (розмальовка «Фіксики» невідомого виробництва, за ціною 15,00 грн. у кількості 1 шь., на лицьовій стороні якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася») з мультфільму «Фіксики» та іграшка - конструктор невідомого виробництва, за ціною 30,00 грн. у кількості 1 шт, на коробці якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» ) з мультфільму «Фіксики») підтверджується чеком від 07.12.2017, і зазначений товар було був придбаний в магазині, в якому здійснює діяльність Фізична особа - підприємець Вишнівецька Наталія Богданівна. Зазначене також зафіксовано відеозаписом закупівлі, збереженої на DVD диску, який долучено до матеріалів справи. В сукупності вказані обставини підтверджують час і місце використання саме відповідачем об'єктів авторського права, виключні майнові авторські права на які належать позивачу.

Крім того, оглянувши в судовому засіданні відеозапис фіксації порушення судом встановлено:

- якість відеозапису та безперервна зйомка дає підстави виключити можливість монтажу;

- на відеозйомці зафіксовано факт реалізації позивачу відповідачем товару (розмальовка «Фіксики» невідомого виробництва, за ціною 15,00 грн. у кількості 1 шт., на лицьовій стороні якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася») з мультфільму «Фіксики» та іграшка - конструктор невідомого виробництва, за ціною 30,00 грн. у кількості 1 шт, на коробці якої використано зображення 4 персонажів («Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» ) з мультфільму «Фіксики»), здійснено оформлення придбання товару чеком від 07.12.2017.

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на твори образотворчого мистецтва - зображення персонажів «Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася» (далі - твори), які використовуються для створення аудіовізуального твору (анімаційного фільму «Фіксики») належать позивачу; відповідач не надав доказів укладення відповідачем угод із правовласниками, які б дозволяли використання зазначених творів.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про правомірне використання відповідачем творів образотворчого мистецтва - малюнків персонажів «Сімка», «Нолік», «Папус» та «Мася», які використовуються для створення аудіовізуального твору - анімаційного фільму «Фіксики», а тому використання відповідачем вказаних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу позивача, як правовласника, та без сплати авторської винагороди.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» №1801- VIII від 21.12.2016 встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2017 - 3 200,00 грн. (ст. 8).

Водночас, відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Таким чином, беручи до уваги обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав на твори, розмір доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача компенсацію у загальному розмірі 16000,00 грн.

В інший частині позовних вимог, в тому числі і стосовно стягнення з відповідача штрафу на підставі ч. 3 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», суд з урахуванням вищевикладених висновків відмовляє.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Вишнівецької Наталії Богданівни (04208, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Закритого акціонерного товариства «Аероплан» (109147, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Марксистська, будинок 20, к. 5; іпн ; кпп 770901001) суму компенсації у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:30.03.2018

Суддя Ю.М. Смирнова