ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/4050/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Джулинське хлібоприймальне підприємство” на постанову державного виконавця Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про стягнення виконавчого збору при виконанні рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграманта”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Джулинське хлібоприймальне підприємство”

про стягнення 640000,00 грн.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від стягувача: не з’явився

від боржника (скаржника): не з’явився

від відділу ДВС: не з’явився

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 25.01.2017 р. (суддя Мальована Л.Я.) у справі № 911/4050/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграманта” були задоволені повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 640000 грн. 00 коп. боргу, 9600 грн. 00 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення господарського суду Київської області від 25.01.2017 р. у даній справі 16.02.2017 р. було видано наказ.

31.08.2017 р. господарським судом Київської області було видано дублікат вказаного наказу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.10.2017 р. було здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні ВП № 54663866 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 31.08.2017 р. у справі № 911/4050/16 з ТОВ “Аграманта” на Товариство з обмеженою відповідальністю “Факторингова компанія “Паритет” (м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 154, код 38358377).

14.03.2018 р. до господарського суду Київської області від боржника - ТОВ “Джулинське хлібоприймальне підприємство” надійшла скарга б/н від 12.03.2018 р. (вх. № 70/18 від 14.03.2018 р.) на постанову від 31.01.2018 р. державного виконавця Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 щодо виконання судового рішення у даній справі. Так, скаржник просить суд вказану постанову скасувати, посилаючись на відсутність фактичного виконання рішення суду, оскільки наказ господарського суду Київської області у справі № 911/4050/16 було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», за його заявою та без виконання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 р. для розгляду вказаної скарги було визначено суддю Бабкіну В.М.

Згідно з приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.03.2018 р. скаргу було призначено до розгляду на 26.03.2018 р.

22.03.2018 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв’язку від скаржника надійшла заява б/н від 22.03.2018 р. (вх. № 5768/18 від 22.03.2018 р.), за змістом якої боржник підтримує у повному обсязі викладені у скарзі доводи та просить розгляд скарги провести без його участі.

26.03.2018 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв’язку від Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області надійшли заперечення № 2486 від 26.03.2018 р. (вх. № 5881/18 від 26.03.2018 р.), за змістом яких відділ ДВС зазначає, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 64960,00 грн. була винесена державним виконавцем у відповідності зі ст. 27, п. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв’язку з чим просить суд у задоволенні скарги ТОВ “Джулинське хлібоприймальне підприємство” відмовити та здійснювати розгляд скарги без участі державного виконавця.

У судове засідання з розгляду скарги, призначене на 26.03.2018 р., представники учасників провадження не з’явилися.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги ТОВ “Джулинське хлібоприймальне підприємство” б/н від 12.03.2018 р. (вх. № 70/18 від 14.03.2018 р.) на постанову від 31.01.2018 р. державного виконавця Рокитнянського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 щодо виконання судового рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписами ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 6 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 3 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як слідує з матеріалів скарги, 08.09.2017 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції на підставі наказу господарського суду Київської області № 911/4050/16 від 31.08.2017 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 54663866 щодо стягнення з боржника заборгованості в сумі 640000,00 грн.

У січні 2018 року стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документу, у зв’язку з чим постановою державного виконавця від 31.01.2018 р. наказ господарського суду Київської області № 911/4050/16 було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, 31.01.2018 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 64960,00 грн.

Наведені вище обставини також викладені у запереченнях відділу ДВС на скаргу, і, відповідно, органом державного виконання не заперечуються.

Як зазначає скаржник, постанови про стягнення виконавчого збору він не отримував та дізнався про її існування з отриманої 01.03.2018 р. постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 55806949 від 14.02.2018 р. щодо стягнення 64960,00 грн. виконавчого збору.

Заперечуючи проти винесеної 31.01.2018 р. державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 64960,00 грн., скаржник наполягає на неможливості стягнення з боржника виконавчого збору без здійснення виконавцем заходів примусового виконання судових рішень або фактичного стягнення будь-яких коштів, оскільки за приписами законодавства виконавчий збір підлягає стягненню лише пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми.

Слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Наведена норма також кореспондується із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, якими передбачено, що у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми.

Як встановлено ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня припинення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз наведених положень закону дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 р. у справі № 910/1587/13.

Судом встановлено, що до матеріалів даної справи не надано доказів здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання судових рішень, які мали наслідком фактичне стягнення коштів з боржника. Натомість, безпосередньо у постанові державного виконавця Рокитнянського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області від 31.01.2018 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 зазначено про те, що борг не сплачений.

Відтак суд дійшов висновку, що винесення державним виконавцем постанови від 31.01.2018 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 є необґрунтованим, безпідставним та таким, що порушує право боржника.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене вище, вимоги ТОВ “Джулинське хлібоприймальне підприємство”, викладені у скарзі б/н від 12.03.2018 р. на постанову від 31.01.2018 р. державного виконавця Рокитнянського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 щодо виконання судового рішення у даній справі, підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова – скасуванню.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 342-344 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Скаргу ТОВ “Джулинське хлібоприймальне підприємство” б/н від 12.03.2018 р. на постанову від 31.01.2018 р. державного виконавця Рокитнянського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54663866 щодо виконання судового рішення у даній справі задовольнити.

2. Скасувати постанову державного виконавця Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 31.01.2018 р. ВП № 54663866 про стягнення виконавчого збору.

3. Копію ухвали надіслати боржнику (скаржнику), стягувачу - ТОВ “Факторингова компанія “Паритет” (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 154, код 38358377) та Рокитнянському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (09600, Київська область, Рокитнянський р-н, смт. Рокитне, вул. Першотравнева, 4).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 30.03.2018 р.

Суддя                                 В.М. Бабкіна