РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2018Справа № 910/23194/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Пукшин Л.Г., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «ВЕРНУМ БАНК» (02094, м. Київ пр-т. Гагаріна Юрія, 17-в)

до Приватного підприємства «ОМД» (03115, м. Київ, вул. Сім'ї Сосніних, 3, прим.1)

про стягнення 14 595 157,74 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ОМД» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 14 595 157,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором №КЮ-243 від 01.12.2016 призвело до виникнення простроченої заборгованості у розмірі 14 595 157,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/23194/17. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2018 підготовче засідання у справі №910/23162/17 було відкладено на 07.03.2018.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.03.2018 закрито підготовче провадження у справі № 910/23194/17 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.03.2018.

У судовому засідання, яке призначене на 28.03.2018р., представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача до суду не надходило.

Представник відповідача у судові засідання не з'являється, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Частинами 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вернум Банк» (банк) та Приватним підприємством «ОМД» (позичальник) було укладено Кредитний договір № КЮ-243 на відкриття відновлювальної лінії (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі передбачені договором. Кредит надається в грошовій формі: ліміт кредитної лінії 8 500 000,00 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 30.11.2017р., процентна ставка за користування кредитом 24% проценти річних (п.1.1. договору).

Цільове використання кредиту - поповнення обігових коштів, в т.ч. оптової торгівлі нафтопродуктами (п. 1.1.3 договору).

У п. 1.2. договору сторони визначили, що кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.3. відповідач сплачує комісії, згідно Додатку 1 до договору.

Згідно з п. 2.2. договору, надання окремої частини кредиту здійснюється позивачем на підставі наданої відповідачем письмової заяви про перерахування кредитних коштів за встановленою позивачем формою, підписаною уповноваженою особою відповідача та завіреною печаткою відповідача із зазначенням реквізитів для перерахування позивачем кредитних коштів. Максимальний строк користування кожним траншем кредиту не може перевищувати 120 календарних днів.

Відповідач зобов'язався своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії (винагороди) позивачу в порядку, передбаченим договором (п. 6.1.2 договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що повернення кредиту відповідачем здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на поточний рахунок або внесенням готівкових коштів у касу банку згідно графіку, наведеного у додатку 2 до договору. Остаточне повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій відповідач зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміні повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2 договору.

У пункті 4.2. договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення відповідачем встановлених п.п. 4.1. договору строку повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься кредитором на рахунки для обліку простроченої заборгованості відповідача за кредитом.

Нарахування позивачем процентів здійснюється щоденно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.5. договору, сплата відповідачем процентів здійснюється щомісячно в строк не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів на рахунок, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений)період користуванням кредитом, сплачуються відповідачем одночасно з остаточним поверненням кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, додатковою угодою № 1 від 31.03.2017р. сторони виклали п. 2.2. договору в новій редакції та змінили графік строків користування траншів, а саме: наданого 02.12.2016р. у розмірі 2 000 000,00 грн., до 25.04.2017р.; наданого 05.12.2016р. у розмірі 3 000 000,00 грн., до 20.04.2017р.; наданого 06.12.2016р. у розмірі 2 000 000,00 грн., до 25.04.2017р., наданого 07.12.2016р. у розмірі 1 500 000,00 грн.. до 20.04.2017р.

Додатковою угодою № 2 від 09.06.2017р., додатковою угодою № 3 від 07.07.2017р. та додатковою угодою № 4 від 04.08.2017р. сторонами внесено зміни до п. 1.1.1 договору та викладено в наступній редакції: «ліміт кредитної лінії - 13 500 000,00 грн.», а також внесено зміни до Додатку № 2 до Договору щодо графіку зменшення ліміту/погашення заборгованості відновлювальної кредитної лінії.

За доводами позивача, банк належним чином виконав зобов'язання та надав кредитні кошти відповідачу на умовах визначених договором, проте відповідачем не повернуто кредитні кошти та не сплачено проценти за їх користування.

Отже, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Сторони в договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором та надання кредиту, що підтверджується меморіальними ордерами № 3133 від 02.12.2016р., № 5860 від 05.12.2016р., № 8361 від 06.12.2016р., № 11810 від 07.12.2016р., №66530 від 24.04.2017р., № 76424 від 26.04.2017р., № 1098 від 03.05.2017р., № 6254 від 04.05.2017р., № 16038 від 10.05.2017р., № 26133 від 12.05.17р., № 25055 від 09.06.2017р., № 29723 від 12.06.2017р., № 34586 від 13.06.2017, №21455 від 07.07.2017р., № 25914 від 10.07.2017р., № 16199 від 04.08.2017р., № 21568 від 07.08.2017р., та існування заборгованості у відповідача по поверненню кредиту у розмірі 13 500 000,00 грн. та прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 575 855,17 грн.

Так, у випадках передбачених п. 6.1.2. договору, відповідач має своєчасно повернути кредит та сплачувані проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З вимогою № 5756/1 від 12.12.2017р. позивач звернувся до відповідача щодо повного погашення кредитної заборгованості за договором № КЮ-243 від 01.12.2016.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 1.1.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами станом на момент звернення позивача з даним позовом настав.

Оскільки, відповідач отримав відповідні кредитні кошти, однак у встановлений строк їх не повернув, порушив зобов'язання зі сплати процентів, та відповіді на направлену банком вимогу не надав, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий у судовому порядку.

За наявними матеріалами справи судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості відповідача по поверненню кредиту у розмірі 13 500 000,00 грн. та прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 575 855,17 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 241 893,32 грн та 30% річних у розмірі 277 409,25 грн.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

У п. 8.1. договору визначено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій (винагород) позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 8.2. договору визначено, що у випадку порушення відповідачем строків (термінів) повернення кредиту або процентів відповідач зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з цим договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Так, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Дії відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов'язань за договором є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами

Судом здійснено власні розрахунки пені та 30% річних за несвоєчасну повернення кредиту та процентів за користування кредитом, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 238 516,36 грн та 30% річних у розмірі 273 609,13 грн, а саме:

Розрахунок суми пені за несвоєчасне повернення кредиту:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
270000006.10.2017 - 26.10.20172112.5000 %0.068 %*38835.62
270000027.10.2017 - 05.11.20171013.5000 %0.074 %*19972.60
800000006.11.2017 - 30.11.20172513.5000 %0.074 %*147945.21
.12.2017 - 03.12.2017313.5000 %0.074 %*29958.90
Всього 236 712,33 грн

Розрахунок суми пені за процентів користування кредиту:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
27900007.11.2017 - 13.11.2017713.5000 %0.074 %*1444.68
278855.1714.11.2017 - 29.11.20171613.5000 %0.074 %*3300.42
548855.1730.11.2017 - 30.11.2017113.5000 %0.074 %*406.00
575855.1701.12.2017 - 03.12.2017313.5000 %0.074 %*1277.93
Всього 6 429,03 грн.

Розрахунок 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
270000006.10.2017 - 05.11.20173130 %68794.52
800000006.11.2017 - 30.11.20172530 %164383.56
.12.2017 - 03.12.2017330 %33287.67
Всього 266 465,75 грн.

Розрахунок 30% річних за процентів користування кредиту

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
27900007.11.2017 - 13.11.2017730 %1605.21
278855.1714.11.2017 - 29.11.20171630 %3667.14
548855.1730.11.2017 - 30.11.2017130 %451.11
575855.1701.12.2017 - 03.12.2017330 %1419.92
Всього 7 143,38 грн.

Таким чином, враховуючи, що основна сума заборгованості складає 13 500 000,00 грн., сума процентів складає 575 855,17 грн., та беручи до уваги про погашення пені у розмірі 4 625,00 грн, за розрахунком суду сума пені за несвоєчасне повернення кредиту складає 232 087,33 грн (236 712,33 грн - 4 625,00 грн), пеня за процентів користування кредиту складає 6 429,03 грн., розрахунок 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту складає 266 465,75 грн., розрахунок 30% річних за процентів користування кредиту складає 7 143,38 грн.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо повернення кредиту та процентів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені та 30% річних за рахунком суду.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та містить докази в підтвердження обґрунтувань позовних вимог, та підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він виконав своєчасно та в повному обсязі зобов'язання щодо повернення кредиту та процентів. Проте, відповідач не надав суду доказів виконання зобов'язань та доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема: основна сума заборгованості за договором у розмірі 13 500 000,00 грн., сума процентів у розмірі 575 855,17 грн., пені у розмірі 238 516,36 грн., 30% річних у розмірі 273 609,13 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 236 - 239 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ОМД" (03115, м. Київ, вул. Сім'ї Сосніних, 3, прим.1; ідентифікаційний код 24924909) на користь Публічного акціонерного товариства "ВЕРНУМ БАНК" (02094, м. Київ пр-т. Гагаріна Юрія, 17-в; ідентифікаційний код 36301800) заборгованість у розмірі 13 500 000 (тринадцять мільйонів п'ятсот тисяч) грн 00 коп.; проценти за користування кредитом у розмірі 575 855 (п'ятсот сімдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 17 коп.; пені у розмірі 238 516 (двісті тридцять вісім тисяч п'ятсот шістнадцять) грн. 36 коп.; 30% річних у розмірі 273 609 (двісті сімдесят три тисячі шістсот дев'ять) грн. 13 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 218 819 (двісті вісімнадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять) грн. 71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.03.2018р.

Суддя Пукшин Л.Г.