ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 8/39

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Г.О. Вронська, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017р.

у складі колегії суддів: Н.М. Дучал - головуючий, Т.Д. Геза, Н.В. Будко

та на ухвалу господарського суду Донецької області від 22.06.2017р.

суддя: Г.В. Левшина

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" на дії (бездіяльність) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України"

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех";

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор";

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск - Авто"

про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно

ВСТАНОВИВ:

1. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2009р. у справі № 8/39 задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"), до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" (далі - ТОВ "Ерлайт"), товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор", товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", стягнуто з ТОВ "Ерлайт", заборгованість в сумі 33 116 280,24 дол. США та 353 244,21 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, з ТОВ "Мегатех" заборгованість в сумі 33 116 280,24 дол. США та 353 244,21 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з ТОВ "Кондор" заборгованість в сумі 33 116 280,24 дол. США та 353 244,21 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з ТОВ "Блеск-Авто", заборгованість в сумі 33 116 280,24 дол. США та 353 244,21 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, з ТОВ "Ерлайт"- державного мита в сумі 837 дол. США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,12 грн., з ТОВ "Мегатех" державного мита в сумі 837 дол. США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,12 грн., з ТОВ "Кондор" державного мита в сумі 837 дол. США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,12 грн., з ТОВ "Блеск-Авто" державного мита в сумі 837 дол. США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,12 грн.

18 вересня 2009 р. на виконання судового рішення у справі № 8/39, судом першої інстанції видано відповідні накази, зокрема, накази: про стягнення з ТОВ „Ерлайт" на користь ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості в сумі 33 116 280,24 дол. США та 353 244,21 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки за договорами: - договором застави №18106Z139 від 06.10.2006р., предмет застави - обладнання промислового призначення вітчизняного та імпортного виробництва, заставна вартість - 50 000 000,00 грн.; - іпотечним договором №18106Z169 від 12.12.2006р., предмет іпотеки - нерухоме майно - будівлі загальною площею 1672,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Купріна, 327, заставна вартість - 2 228 000,00 грн.; - іпотечним договором №151107Z58 від 01.06.2007р., предмет іпотеки - земельна ділянка площею 2,3043 га та будівля цеху гумово-технічних виробів загальною площею 7684,2 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Донецьк, вул. Купріна, 327, заставна вартість - 87 969 886,35 грн.; - договором застави №151107Z59 від 01.06.2007р., предмет застави - виробниче обладнання, заставна вартість - 6 600 000,00 грн.; - договором застави №151107Z116 від 14.09.2007р., предмет застави - сировина та товари в обороті (готова продукція), заставна вартість - 6 228 500,00 грн.; про стягнення з ТОВ „Ерлайт" на користь ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" витрат по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,12 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.07.2013р. розстрочено сплату залишку простроченої заборгованості в сумі 26 154 780,24 дол. США, стягнутої за рішенням господарського суду Донецької області № 8/39 від 03.09.2009р., наступним чином: вересень 2012р. - грудень 2013р. включно - по 160 000,00 дол. США щомісяця, січень 2014р. - грудень 2014р. включно - по 200 000,00 дол. США щомісяця, січень 2015р. - грудень 2015р. включно - по 250 000,00 дол. США щомісяця, січень 2016р. - грудень 2016р. включно - по 350 000,00 дол. США щомісяця, січень 2017р. - грудень 2017р. включно - по 400 000,00 дол. США щомісяця, січень 2018р. - грудень 2018р. включно - по 450 000,00 дол. США щомісяця, січень 2019р. - червень 2019р. включно - по 550 000,00 дол. США щомісяця, липень 2019р. - 494 780,24 дол. США.

24 листопада 2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52959445 щодо виконання ТОВ "Ерлайт" судового рішення у справі № 8/39, зобов'язано боржника протягом 5 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно. Крім того, у вказаній постанові державним виконавцем стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.

28 листопада 2016р. державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову ВП № 52959445 про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Крім того, 28.11.2016р. державним виконавцем Відділу ДВС прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 52959445, якою стягнуто з ТОВ "Ерлайт" виконавчий збір у розмірі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.

01 грудня 2016р. постановою державним виконавцем Відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП №53010242 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 52959445.

Також, 01.12.2016р. постановою державним виконавцем Відділу ДВС накладено арешт на все майно, що належить ТОВ "Ерлайт" в межах суми звернення стягнення 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.

26 січня 2017 р. державним виконавцем Відділу ВДВС прийнято постанову ВП №53010242 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках ТОВ "Ерлайт" в межах суми звернення стягнення 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.

ТОВ "Ерлайт" звернулося до господарського суду Донецької області зі скаргою № 25 від 15.04.2017р. на дії Відділу ДВС щодо виконання рішення у справі № 8/39, в якій просило визнати незаконними та скасувати постанови: державного виконавця Відділу ДВС від 28.11.2016р. про стягнення з ТОВ "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн. по виконавчому провадженню № 52959445; від 01.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53010242 щодо стягнення з ТОВ "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.; від 01.12.2016р. про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №53010242; від 26.01.2017р. про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №53010242; зобов'язати головного державного виконавця внести відповідні відомості про скасування арешту рухомого майна ТОВ "Ерлайт" до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

2. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.06.2017р. у справі № 8/39, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017р., скаргу ТОВ "Ерлайт" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у справі №8/39 задоволено частково. Визнано незаконними постанови головного державного виконавця Відділу ДВС від 28.11.2016р. про стягнення з ТОВ "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн. по виконавчому провадженню № 52959445; від 01.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження № 53010242 щодо стягнення з ТОВ "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3 108 150,00 доларів США та 35 324,42 грн.; від 01.12.2016р. про арешт майна ТОВ "Ерлайт" по виконавчому провадженню № 53010242; від 26.01.2017р. про арешт коштів ТОВ "Ерлайт" по виконавчому провадженню №53010242. В задоволенні решти вимог, викладених у скарзі № 25 від 15.04.2017р. відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що виконавчою службою не надано доказів виконання рішення суду, фактичного стягнення коштів або передачі майна стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Суд вказує на те, що підставою для початку виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору є саме постанова про стягнення виконавчого збору, ухвалена не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), тобто, на момент, коли державний виконавець має можливість визначити дійсний розмір стягнутих сум та, відповідно, розмір виконавчого збору.

Судом першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, відмовлено скаржнику в частині вимог про зобов'язання головного державного виконавця внести відомості про скасування арешту рухомого майна ТОВ "Ерлайт" до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки визнання незаконними оспорюваних постанов є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 22.06.2017р., постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017р. у справі № 8/39 в частині задоволення вимог скарги та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ "Ерлайт" у задоволенні скарги.

Скарга мотивована тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусового виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі встановленому статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, вже після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вказується розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника.

Скаржник вказує на те, що державний виконавець на майбутнє не може передбачити суму, яка буде стягнута з боржника за виконавчим документом.

Виконавче провадження завершено відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 3 ст. 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

4. Позиції інших учасників справи

Відзиви чи заперечення на касаційну скаргу учасниками справи не подані.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на момент прийняття оспорюваних постанов), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону, в редакції на момент прийняття оспорюваних постанов Відділу ДВС) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

П. 9 ч. 1 ст. 37 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

28 листопада 2016р. державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову ВП № 52959445 про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

П. П. 1-3 ч 1, ч. 2 ст. 45 Закону розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Судами не встановлено, а Відділом ДВС не підтверджено здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення у справі № 8/39, в т.ч. у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Оскільки виконавчий збір стягується у розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, доказів повернення/передання стягувачу у виконавчому провадженні певної суми або майна матеріали справи не містять, виконавчий збір, у розмірі 10% від суми заборгованості, визначений Відділом ДВС неправомірно.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що підставою для початку виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору є постанова про стягнення виконавчого збору, ухвалена не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа, тобто, на момент, коли державний виконавець має можливість визначити дійсний розмір стягнутих сум та, відповідно, розмір виконавчого збору.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 28.11.2016р. про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону.

Оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №53010242 та подальшого ухвалення постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника від 01.12.2016р. та від 26.01.2017р., була постанова про стягнення виконавчого збору від 28.11.2016р., яка є незаконною, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неправомірність ухвалених постанов Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2016р., про накладення арешту на майно боржника від 01.12.2016р. та про накладення арешту на кошти боржника від 26.01.2017р.

Аргументи касаційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення скарги ТОВ "Ерлайт" на дії Відділу ДВС щодо прийняття постанов про стягнення виконавчого збору, відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та кошти боржника.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та ухвала місцевого господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

7. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 22.06.2017р., постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017р. у справі № 8/39 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Г. О. Вронська

Суддя І. В. Ткач