ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 Справа № 917/75/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Мацюк О. В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Перспектива"

про стягнення 68 340,00 грн. штрафу

за участю представників: від позивача: ОСОБА_1, від відповідача: ОСОБА_2

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Перспектива" (далі відповідач) про стягнення 68 340,00 грн. штрафу за невірно вказану вагу при перевезенні вантажу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем було відправлено вагон № 95937983 з вантажем ячмінь, при цьому в залізничній накладній № 44389955 зазначено масу вантажу 63200 кг, тара 21500 кг. В процесі перевезення вантажу на станції Знамянка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу в сторону зменшення на 12300,00 кг, про що складено комерційний акт. Відповідно до ст. 122, ст. 118 Статуту залізниць України відповідач має сплатити штраф у розмірі пятикратної провізної плати 68340,00 грн.

Відповідач у відзиві (вхід. № 1695 від 15.02.2018р.) проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що наданий для перевезення вантаж був зважений на автомобільних вагах заводський № 441; ці ваги відповідають вимогам законодавства про метрологію, є повіреними; комерційний акт № 410006/308/94 складений з порушення Правил складання актів, так як відсутній підпис начальника вантажного району; проставлена в розділі «Є» акта відмітка: «Під час видачі вантажу різниця проти акта не виявлено» не відповідає вимогам п. 12 Правил складання актів, оскільки слід зазначати: «Під час перевірки вантажу різниця проти акта не виявлено»; зазначене свідчить що вантаж не перевірявся; позивачем невірно здійснено розрахунок штрафу, оскільки штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатись, виходячи з вартості провізної плати недостачі маси вантажу.

Відповідач подав клопотання (вхід. № 1694 від 15.02.2018р.) про зменшення розміру штрафу до 2706,00 грн. (однієї кратності вартості провізної плати), посилаючись на те, що позивачу не завдано жодних збитків у звязку з невідповідністю маси вантажу, розмір штрафу є завеликим з огляду на фінансовий стан відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 2109 від 26.02.2018р.) зазначив, що на станції Знамянка відповідність маси вантажу у вагоні № 95937983 встановлювалось способом зважування на вагах типу вагонні. Комерційний акт № 410006/308/94 підписаний відповідно до п. 10 Правил складання актів в.о. начальника станції Знамянка, працівником станції, який здійснював перевірку та залученим іншим працівником заступником начальника станції, оскільки по штатному розкладу завідувач вантажним двором відсутній. Відповідач комерційний акт не оскаржив. Суму штрафу визначено у розмірі пятикратної провізної плати згідно ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України; штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того чи завдані залізниці цим збитки.

Відповідач подав заперечення на відповідь (вхід. № 2522 від 12.03.2018р.), в яких наполягає, що комерційний акт підписано не уповноваженими особами; за ст. 549 ЦК України штраф має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; тому суму штрафу слід обчислювати не з загальної провізної плати, а з частини вартості провізної плати пропорційно недостачі маси вантажу.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.01.2018 відкрито провадження у справі № 917/75/18,призначено справу до розгляду у підготовче засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Дана ухвала отримана відповідачем 31.01.2018р., що підтверджено поштовим повідомлення про вручення.

Відповідач в установлений судом строк надав суду відзив на позов (вхід. № 1695 від 15.02.2018р.).

Разом з відзивом відповідач подав клопотання (вхід. № 1694 від 15.02.2018р.) про зменшення розміру штрафу.

Позивач в установлений судом строк надав суду відповідь на відзив (вхід. № 2109 від 26.02.2018р.)

Відповідач в установлений судом строк надав суду заперечення на відповідь на відзив (вхід. № 2522 від 12.03.2018р.)

В судовому засіданні від 20.02.2018р. суд оголошував усну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на 12.03.2018р. відповідно до ст.183 ГПК України.

За ухвалою від 12.03.2018р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті судом були заслухані пояснення сторін та досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 26.03.2018р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

За накладною № 44389955 зі станції Гоголеве Південної залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Перспектива" (далі відповідач) відправив на адресу ТОВ Тис (станція призначення Чорноморська Одеської залізниці) вагон № 95937983 з вантажем ячмінь, зазначивши в накладній масу вантажу 63200 кг (графа 24), тара 21500 кг (графа 19); (а.с.12).

26.09.2017 на проміжній залізничній станції Знамянка Одеської залізниці було складено комерційний акт АА № 410006/308/94 від 26.09.2017 про те, що по прибуттю поїзда та зважування вагона № 95937983 на тензовагах виявлено різницю в вазі, а саме фактична вага вантажу (нетто) - 50900 кг, в той час як у залізничній накладній зазначено вагу вантажу (нетто) 63200 кг. Рзіниця становить 12300 кг (а.с.15).

В підтвердження вказаного позивачем також надано протокол зважування партії завантажених вагонів від 26.09.2017р. (а.с.14).

Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки ваганні ваги пройшли держповірку 07.09.2017р. (а.с.16-17).

В комерційному акті АА №410006/308/94 від 26.09.2017 засвідчено, що пошкодження вагону № 95937983 відсутнє, пломби відправника не пошкоджені. Зазначене підтверджується актами загальної форми станції Знамянка №№ 85161, 52855 від 26.09.2017р., якими встановлено, що на нижніх та на верхніх розвантажувальних люках ЗПП відправника справні, не пошкоджені та їх номера відповідають вказаним у перевізному документі. Нижні розвантажувальні люки щільно закриті, частково задуті монтажною піною. Витікання вантажу немає (а.с.13).

Відповідно до залізничної накладної № 44389955 відправником вантажу є ТОВ "ТД Перспектива" (відповідач); маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначене підтверджено також листом Виробничого підрозділу «Полтавська дирекція залізничних перевезень» від 19.12.2017р. (а.с.21).

В розділі «Є» вказаного комерційного акту станцією призначення «Чорноморська» зазначено, що під час видачі вантажу різниця проти акта не виявлено.

Посилаючись на те, що відповідачем було неправильно зазначено в накладній масу вантажу, позивач на підставі ст. 122, ст. 118 Статуту залізниць України нарахував відповідачеві штраф у розмірі пятикратної провізної плати 68340,00 грн.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Закон України Про залізничний транспорт у ст. 3 передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Господарський кодекс України у ч. 5 ст. 307 передбачає, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року за N457 на виконання вимог ст. 3 Закону України Про залізничний транспорт, Статут залізниць України (далі за текстом: Статут) визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних підїзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Господарський кодекс України у ч. 1. ст. 181 передбачає, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У ст. 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Отже, залізнична накладна від 23.09.2017 за № 44389955 є підтвердженням укладення між позивачем та відповідачем письмового договору перевезення у спрощений спосіб.

Відповідно до ст. 23 Статуту, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Згідно із п. 4.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року за N644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N 863/5084, заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил, відповідно до якого представник відправника особисто в накладній заповнює графу 24 Маса вантажу, визначена відправником.

Як свідчать подані докази, навантаження вагонів здійснювалось засобами відправника (відповідача), правильність внесених до накладної відомостей підтвердив своїм підписом представник вантажовідправника у відповідності до п.2.3. Правил оформлення перевізних документів.

За достовірність відомостей у накладній з приводу маси вантажу відповідальність несе безпосередньо особисто відправник вантажу, який при заповненні накладної зобовязаний перевірити достовірність відомостей щодо маси вантажу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У ст. 118 Статуту встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В п. 34 залізничної накладної № 44389955 визначено провізну плату в розмірі 13668,00 грн. (а.с.12).

Оскільки було встановлено неправильність зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, то у відповідності до ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену у накладній масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі пятикратної плати за всю відстань перевезення - в сумі 68340,00 гривень.

Доказів сплати штрафу відповідач суду не надав.

Заперечення відповідача щодо позову судом відхиляються з таких мотивів.

Посилання відповідача на те, що комерційний акт від 26.09.2017р. № 410006/308/94 підписали неуповноважені особи, суд відхиляє, оскільки відповідно до п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також і інші працівники залізниці.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що комерційний акт № 410006/308/94 відповідно до п. 10 Правил складання актів підписаний в.о. начальника станції Знамянка - ОСОБА_3, працівником станції, який здійснював перевірку ОСОБА_4 та залученим іншим працівником заступником начальника станції - ОСОБА_5, оскільки по штатному розкладу завідувач вантажним двором відсутній.

Повноваження вказаних осіб підтверджені наказом ПАТ Українська залізниця Регіональна філія Одеська залізниця від 13.09.2017р. за № 720/ос та наказом від 04.12.2017р. № 952/0с, наказом ПАТ Українська залізниця Регіональна філія Одеська залізниця Виробничий підрозділ Знам»янська дирекція залізничних перевезень від 31.05.2017р. за № 230-ос.

Отже, вказаний акт складено відповідно до Правил складання актів.

Судом також відхиляються твердження відповідача про те, що вантаж не перевірявся, оскільки проставлена в розділі «Є» акта відмітка: «Під час видачі вантажу різниця проти акта не виявлено» не відповідає вимогам п. 12 Правил складання актів, так як слід зазначати: «Під час перевірки вантажу різниця проти акта не виявлено».

Судом встановлено, що в розділі «Є» вказаного комерційного акту станцією призначення «Чорноморська» зазначено, що під час видачі вантажу різниця проти акта не виявлено. Ця відмітка підтверджує перевірку вантажу на станції призначенні під час видачі.

Жодних доказів того, що під час видачі вантажу була встановлена його маса інша, ніж у вказаному комерційному акті, відповідачем суду не надано.

Отже, відповідачем не доведено належними доказами свої заперечення.

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатись, виходячи з вартості провізної плати, обрахованої пропорційно недостачі маси вантажу, з огляду на ст. 549 ЦК України, за якою штраф має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

В даному випадку відповідачем застосовано невірну норму законодавства.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, цей Статут визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статут є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст.3 Закону України Про залізничний транспорт).

У ч. 5 ст. 307 Господарський кодекс України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, в даному випадку слід керуватися саме положеннями Статуту, як спеціального нормативного акту, а не ст. 549 ЦК України, яка є загальною правовою нормою.

Стаття 122 Статуту чітко встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. У ст. 118 Статуту встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При цьому ніде не вказано про необхідність обчислення штрафу пропорційно до розміру нестачі (надлишку) вантажу.

Вказаний штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Отже, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту позивачем правомірно нараховано до сплати відповідачу штраф у розмірі 68340,00 грн. внаслідок невірного зазначення відповідачем в залізничній накладній маси вантажу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідач подав клопотання (вхід. № 1694 від 15.02.2018р.) про зменшення розміру штрафу до 2706,00 грн. (однієї кратності вартості провізної плати), посилаючись на те, що позивачу не завдано жодних збитків у звязку з невідповідністю маси вантажу, розмір штрафу є завеликим з огляду на фінансовий стан відповідача.

Розглянувши дане клопотання, суд прийшов до висновку про його часткове задоволення.

Відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як свідчать подані у справу докази, вчинене відповідачем правопорушення не завдало жодних збитків позивачу.

Подані відповідачем фінансовий звіт субєкта малого підприємництва за 2017р. свідчить, що нарахований позивачем штраф неспіврозмірний з отриманим відповідачем прибутком від своєї діяльності. Стягнення даного штрафу може значно ускладнити фінансове становище відповідача та призвести до зупинки діяльності підприємства.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу до 13668,00 грн. (до однієї вартості провізної плати). Дана сума, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності за вчинене порушення.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 11.01.2018р. № 654448 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Перспектива" (вул. Європейська, буд. 225, кім. 302, м. Полтава, Полтавська область, 36008; ідентифікаційний код 37829276) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 40075815) 13668грн. 00 коп. штрафу, 1762 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 30.03.2018р.

Суддя Т. М. Безрук