ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"30" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/533/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши матеріали заяви Державного підприємства „Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (03680, м. Київ, вул. Івана Клименка, буд. 5/2) про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю „Мегалайн Капітал Груп" (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 9)

Встановив:

Державне підприємство „Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мегалайн Капітал Груп" заборгованості у розмірі 118 714, 90 грн., з якої 92 000 грн. - основна заборгованість, 26 314, 90 грн. - інфляційні нарахування.

В обґрунтування викладеного вказано, що 20.10.2015р. між Державним підприємством „Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегалайн Капітал Груп" був укладений договір №4079 на створення і передачу науково-технічної продукції на суму 184 800 грн. На виконання умов вказаного договору боржник перерахував заявнику аванс у розмірі 50% вартості робіт у сумі 92 400 грн., однак, станом на 12.03.2018р. за виконані роботи в сумі 92 000 грн. боржник не розрахувався. На підставі положень ст. 625 ЦК України заявником було нараховано інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 26 314, 90 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що заявником у заяві про видачу судового наказу зазначено суму заборгованості 92 000 грн., тоді як в претензії №255-1197 від 02.06.2016р. заявника до боржника - 92 400 грн. та в резолютивній частині вказаної заяви міститься вимога про стягнення 118 714, 90 грн., з яких згідно 92 400 грн. - заборгованість за договором, 26 314, 90 грн. - інфляційні нарахування.

Враховуючи викладене, судом приймається до уваги сума заборгованості 92 400 грн.

Ч. 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу та не ґрунтуються на договорі, розрахунок інфляційних витрат суду не надано, вимога в частині їх стягнення не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Однак, заявником, крім суми грошової заборгованості за договором, було заявлено вимогу про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 26 314, 90 грн.

Згідно ч. 3 ст. 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Приймаючи до уваги те, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 26 314, 90 грн., яка не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд відмовляє у видачі судового наказу в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

При цьому, суд зазначає, що ухвалою підготовчого засідання суду від 06.12.2017р. порушено провадження у справі № 916/2619/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ПЕРІ УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" в сумі 1 844 344, 70 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП"; розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" призначено арбітражного керуючого Балєву О.О.

З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 07.12.2017р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет від за № 47704.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Ч. 4 ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному підприємству „Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мегалайн Капітал Груп" в частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 26 314, 90 грн.

Ухвала набрала законної сили 30.03.2018р. у відповідності до ч. 1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності до ст. 255 ГПК України.

Копію ухвали надіслати: ДП „Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (03680, м. Київ, вул. Івана Клименка, буд. 5/2; м. Київ, вул. Преображенська, 5/2).

Суддя Л.І. Грабован