ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018р. Справа № 917/1911/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; адреса для листування: 39601, м. Кременчук, проспект Свободи, 8)

до Державної установи "Кременчуцька виправна колонія (№ 69)" (39600, м. Кременчук, проїзд Зональний, 1, )

про стягнення 45 422 грн. 71 коп.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Мацко О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні 21.03.2018р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Обставини справи: Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (далі по тексту - позивач) до Державної установи "Кременчуцька виправна колонія (№ 69)" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 45 422,71 грн., з яких 21 404,38грн. пені, 18 532,66грн. інфляційних нарахувань, 5 485,68грн. 3% річних за порушення термінів оплати активної та реактивної електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.11.2017р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 917/1911/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2017р.

У зв"язку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, 21.12.2017р. судом постановлено ухвалу, якою призначено справу № 917/1911/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання суду на 20.02.2018р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 20.02.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.03.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.03.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 917/1911/17. Справу призначено до судового розгляду по суті на 21.03.2018р.

Від відповідача через канцелярію суду надійшли документи по справі (вх. № 2732 від 14.03.2018р.).

Зазначені документи залучено судом до матеріалів справи.

Позивач та відповідач явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 13.03.2018р.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 13.03.2017 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Крім цього, інформація про дату, час та місце проведення судового у справі 917/1911/17, розміщена на сторінці господарського суду Полтавської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони у справі були обізнані про проведення судового засідання по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунків за отриману електричну енергію, внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства та умов договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 15439 від 18.12.2017р. ) та запереченні на відповідь позивача на відзив (вх. № 2732 від 14.03.2018р.) щодо несвоєчасності проведення ним розрахунку за отриману електричну енергію не заперечує. Зазначає, що він є бюджетною неприбутковою установою, яка утримується за рахунок державного бюджету. Причиною порушення відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати за Договором про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р., як вказує відповідач, стало несвоєчасне бюджетне фінансування.

Також відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру пені на 90% (а.с. 17-18 т. 2) та клопотання про розстрочення виконання рішення суду на шість місяців рівними частинами (а.с. 22-23 т. 2).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

21.05.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі структурного підрозділу Кременчуцької філії Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (яке в подальшому змінило свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство) (постачальник електричної енергії, позивач) та Кременчуцькою виправною колонією № 69 в Полтавській області (яке в подальшому змінила свою назву на Державну установу "Кременчуцька виправна колонія (№ 69)" (споживач, відповідач) укладено Договір про постачання теплової енергії № 318 (далі - Договір про постачання електричної енергії). В подальшому у Договір про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р. сторонами вносились зміни шляхом укладання Додаткових угод до нього (а.с 17-27 т. 1).

В зазначеному Договорі про постачання електричної енергії сторони узгодили, зокрема, наступне:

- постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1 Договору);

- споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (п. 2.3.3 Договору);

- споживач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.4 Договору);

- за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 Договору).

У додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- розрахунковим вважається період з 0 годин 25 числа попереднього місяця до 0 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом (п. 1 Додатку);

- відповідно до визначеної згідно п. 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути сплачений протягом 5 операційних (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місці) днів з дня виписки рахунку (п. 2 Додатку);

- споживач самостійно знімає показники розрахункових лічильників о 0 годин 25 числа, оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії", та до 15 год. надає її постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення "Акта про обсяги спожитої (переданої) споживачу електроенергії". У разі неотримання постачальником даних про показники розрахункових лічильників в зазначений термін (незалежно від причин) визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду (п. 3 Додатку);

- обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до мережі балансової належності електромереж, підтверджується Актом про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії (додаток № 4а до даного Договору), який оформлюється постачальником та підтверджується споживачем у триденний строк. У разі неповернення споживачем належно підтвердженого Акта про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками постачальника (п. 4 Додатку);

- розрахунки за перетоки реактивної електричної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками електропостачальної організації, здійснюються споживачем самостійно в 5-ти операційних (10-ти операційних для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місці) днів з дня виписки рахунків (п. 13 Додатку);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п. 9 Додатку ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач порушував свої зобов'язання в частині своєчасної оплати спожитої електричної енергії у строки, визначені Договором про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р. Викладене позивач підтверджує відомостями про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, актами про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії, виставленими відповідачу рахунками на оплату електричної енергії та платіжними дорученнями.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 45 422,71грн., з яких:

21 213,14грн. пені, 18 403,12грн. інфляційних втрат та 5 431,92грн. 3% річних, які нараховані за порушення термінів оплати відповідачем активної електричної енергії за зобов"язаннями за травень - жовтень 2015р., січень - червень 2016р., серпень 2016р., жовтень - грудень 2016р., січень - лютий 2017р.;

191,24грн. пені, 129,54грн. інфляційних втрат та 53,76грн. 3% річних, які нараховані за порушення термінів оплати відповідачем реактивної електричної енергії за зобов"язаннями за травень - липень 2015р., жовтень - грудень 2015р., січень - серпень 2016р., жовтень 2016р., січень - квітень 2017р., липень 2017р.

(розрахунки заявлених до стягнення з відповідача нарахувань - а.с. 28-42 т. 1).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст. 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов'язання за Договором про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р. Вказане підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, відомостями про фактичні покази розрахункових приладів електричної енергії, рахунками, актами про обсяги спожитої (переданої) електроенергії (а.с. 43-94 т. 1).

Відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором про постачання електричної енергії оплачував отриману електричну енергію з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростовується та підтверджується матеріалами справи, зокрема, платіжними дорученнями (а.с. 95-173 т. 1).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Також в п. 9 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

На підставі приписів чинного законодавства України та умов Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача :

21 213,14грн. пені, 18 403,12грн. інфляційних втрат та 5 431,92грн. 3% річних, які нараховані за порушення термінів оплати відповідачем активної електричної енергії за зобов"язаннями за травень - жовтень 2015р., січень - червень 2016р., серпень 2016р., жовтень - грудень 2016р., січень - лютий 2017р.;

191,24грн. пені, 129,54грн. інфляційних втрат та 53,76грн. 3% річних, які нараховані за порушення термінів оплати відповідачем реактивної електричної енергії за зобов"язаннями за травень - липень 2015р., жовтень - грудень 2015р., січень - серпень 2016р., жовтень 2016р., січень - квітень 2017р., липень 2017р.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд прийшов до висновку, що заявлені розміри нарахувань не перевищують розрахункових, відповідають вимогам чинного законодавства і є правомірними.

Щодо причин, які призвели до неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань, на які вказує відповідач у відзиві на позов, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених цивільним кодексу України.

Як вже зазначалось вище, відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру пені на 90% (а.с. 17-18 т. 2). В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказує, що він є установою закритого типу та відповідно до діючого законодавства здійснює правозастосовні та правоохоронні функції. Основними завданнями виправної колонії є: виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі; дотримання прав осіб, які тримаються у виправній колонії, вимог нормативно-правових актів щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізації їх законних прав та інтересів. Державна установа "Кременчуцька виправна колонія (№ 69)" є бюджетною неприбутковою установою. Відповідач зазначає, що він прикладав всіх можливих зусиль задля запобігання виникнення заборгованості та проводив оплату отриманої електроенергію по мірі надходження бюджетного фінансування, а тому, як вказує, на час подання позивачем позову заборгованість за основним зобов"язанням за Договором про постачання електричної енергії відсутня, а строки порушення виконання відповідачем зобов"язання за вказаним Договором є незначними.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку, що останнє підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, беручи до уваги те, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті основного боргу за Договором, той факт, що відповідач є бюджетною неприбутковою установою, джерелами фінансування якої є кошти державного бюджету, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов"язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України , ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 10 702,19грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін, у зв"язку чим клопотання відповідача про зменшення розміру пені судом задовольняється частково.

Враховуючи зазначене позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 10 702,19грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10 702,19грн. пені, 18 532,66грн. інфляційних втрат та 5 485,68грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача (без урахування зменшення судом розміру пені).

Як вже зазначалося вище, відповідач подав до суду клопотання про розстрочення виконання рішення суду по справі № 917/1911/17 на шість місяців рівними платежами (а.с. 22-23 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України , за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім’ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Приймаючи до уваги аргументи, наведені у клопотанні відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначене клопотання задовольнити і розстрочити виконання рішення суду на шість місяців.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 239, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи "Кременчуцька виправна колонія (№ 69)" (39600, м. Кременчук, проїзд Зональний, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; р/р 80034 в ПАТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500, код 00131819, адреса для листування: 39601, м. Кременчук, проспект Свободи, 8) 34 720,53грн., з яких 10 702,19грн. - пеня, 18 532,66грн. - інфляційні втрати та 5 485,68грн. - 3 % річних за порушення термінів оплати активної та реактивної електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії № 318 від 21.05.2008р., а також судовий збір в сумі 1 600,00грн.

Розстрочити виконання рішення суду на 6 (шість) місяців, починаючи з квітня 2018р., зі сплатою рівними частинами по 6 053,42грн. щомісячно, останній місяць 6 053,43грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30.03.2018р.

Суддя О.О. Ореховська