РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Справа № 918/249/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І. Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, представник за ордером серії РН-536 №76

від 26.03.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 11.01.2018р. №10

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м.Рівне

на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 05.02.18р. суддею Войтюком В.Р. о 11:11 год. у м.Рівному в межах справи № 918/249/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон", м.Рівне

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон", м.Рівне

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м.Рівне

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. в межах справи №918/249/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон", заяву (позовну заяву) Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності - задоволено.

Визнано за Публічним акціонерним товариством "Рівненський завод "Газотрон" право власності на сховище вбудоване в три поверхову будівлю корпусу 5а інв., №15141 в м.Рівне, по вул.Гагаріна, 39.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на користь Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" 1600,00грн. судового збору.

Видано наказ.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- покликається, що 14.08.1997р. рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Відкрите акціонерне товариство Рівненський завод "Газотрон" було перетворене в Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон". Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Рівненського заводу "Газотрон" був затверджений 23.06.1994р.. У вказаному акті зазначено розмір вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства та розмір статутного фонду цього правонаступника - Акціонерного товариства. При цьому, до статутного фонду новоутвореного акціонерного товариства перейшло усе майно державного підприємства, за виключенням об'єктів які не підлягають приватизації;

- стверджує, що судом не взято до уваги, що на момент розгляду справи відомостей про державне майно, яке не увійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" від суб'єкта управління об'єкта державної власності, а саме, від Міністерства економіки розвитку і торгівлі України до Фонду державного майна України зміни внесення до Реєстру не надавалися;

- зазначає, що відповідно до витягу з реєстру Державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу господарського товариства за ВАТ "Рівненський завод "Газотрон" спірне майно не обліковується, що підтверджується листом Фонду державного майна України №10-15-12496 від 16.06.2017р.;

- покликається на ст.19 Конституції України, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Листом №01-23/918/249/17/1048/18 від 01.03.2018р., відповідно до п.п.17.3 та 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції діючій з 15.12.2017р.), матеріали справи було витребувано з господарського суду Рівненської області.

12.03.2018р. до Рівненського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/249/17.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2018р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 та справу №918/249/17 призначено до розгляду на 27.03.2018р. об 15:00год..

22.03.2018р. від ліквідатора ПАТ "Рівненський завод "Газотрон" надійшло клопотання від 22.03.2018р. №01/34-744 про повернення апеляційної скарги без розгляду.

Представник скаржника в судовому засіданні 27.03.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 скасувати, та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

Представник позивача у письмовому відзиві від 22.03.2018р. №01/34-743 на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 27.03.2018р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні господарського суду Рівненської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа №918/249/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон".

Зокрема, постановою господарського суду Рівненської області від 07.08.2017р., припинено процедуру розпорядження майном Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" та повноваження розпорядника майна, визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон", відкрито ліквідаційну процедуру банкрута строком на 12 місяців, призначено ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" арбітражного керуючого ОСОБА_3

01.12.2017р. до господарського суду Рівненської області від арбітражного керуючого (ліквідатора) Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" ОСОБА_3 надійшла позовна заява до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.12.2017р. прийнято позовну заяву ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності до розгляду в межах справи №918/249/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" та призначено її до слухання в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи позовну заяву, арбітражний керуючий (ліквідатор) посилається на те, що відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993р. №210/93, Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993р. №508, наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України "Мінмашпром України" № 941 від 1994 року (а.с.153, т.4), створено на базі Рівненського заводу "Газотрон" відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон".

14.08.1997р. рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Відкрите акціонерне товариство Рівненський завод "Газотрон" було перетворено на Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон".

Постановою господарського суду Рівненської області від 07.08.2017р. №918/249/17 визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Як вказує позивач, на виконання вимог вказаного закону, з метою формування ліквідаційної маси банкрута, ліквідатором було проведено інвентаризацію майна ПАТ "Рівненський завод "Газотрон", за наслідками якої встановлено та виявлено об'єкт нерухомості: сховище вбудоване в три поверхову будівлю корпусу 5а інв.№15141 в м.Рівне, по вул.Гагаріна, 39 (далі - сховище).

З огляду на викладене, позивач звернувся в суд, щодо визнання права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. в межах справи №918/249/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон", заяву (позовну заяву) Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності - задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ст.55 Конституції України).

За приписами ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Положення вказаних норм охоплює будь-які майнові спори, які випливають із вчинених боржником дій, не залежно від процесуального статусу боржника у відповідному судовому провадженні (в тому числі, коли такі дії боржника стосується формування ліквідаційної маси у справі по банкрутство боржника).

Водночас, особливість вирішення спорів (коли позивачем є особа, щодо якої порушено провадження справи про банкрутство) полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З зазначених норм права та правової позиції вбачається, що позивач правомірно звернувся з даним позовом.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України).

В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як розяснено у п.12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2015р. № 01-06/1837/15, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно (постанова ВСУ від 29.04.2015р. у справі №903/134/13-г).

Згідно ст.26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому па праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на підставі Указу Президента України від 15.06.1993р. № 210/93, Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993 № 508, наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України "Мінмашпром України" № 941 від 1994 року (а.с.153, т.4), створено на базі Рівненського заводу "Газотрон" відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон".

14.08.1997р. рішенням позачергових загальних зборів акціонерів відкрите акціонерне товариство Рівненський завод "Газотрон" було перетворено на публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон".

Згідно п.10 Положення про порядок корпоратизації підприємств, комісія готує і подає засновнику у двомісячний термін з дня затвердження її складу акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, проект плану розміщення акцій та проект статуту відкритого акціонерного товариства, розроблений відповідно до Закону України "Про господарські товариства" (1576-12), з урахуванням вимог, передбачених Указом Президента України "Про корпоратизацію підприємств" ( 210/93 ).

З врахуванням викладеного, акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Рівненського заводу "Газотрон" був затверджений 23.06.1994р. (а.с.155, т.4), відповідно до наказу "Мінмашпрому України" від 30.06.1994р. №992 "Про затвердження акту інвентаризації майна і акту оцінки вартості майна Рівненського заводу "Газотрон".

У відповідності до зазначеного акту, в ньому було визначено розмір вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства та розмір статутного фонду його правонаступника - акціонерного товариства.

Відповідно ст.86 ЦК УРСР (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність" (697-12 ), цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України "Про власність" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

У відповідності до ч.1 ст.21 Закону України "Про власність", право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

За приписами ч.1 ст.15 Закону України "Про приватизацію державного майна", приватизація державного майна здійснюється шляхом: продажу об'єктів приватизації та незавершеного будівництва на аукціоні, за конкурсом, в тому числі з виключним застосуванням майнових сертифікатів, вільно конвертованої валюти; продажу часток (акцій, паїв) у майні підприємств на аукціоні, за конкурсом, на фондовій біржі та іншими способами, що передбачають конкуренцію покупців; викупу майна державного підприємства, зданого в оренду; викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації; викупу об'єктів малої приватизації товариствами покупців, створеними працівниками цих об'єктів.

Пунктом 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств передбачено, що з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що правонаступником Рівненського заводу "Газотрон" було Відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон", якому перейшли усі активи і пасиви підприємства (Рівненського заводу "Газотрон").

Водночас, матеріали справи містять перелік об'єктів Рівненського заводу "Газотрон", які вилучені з оцінки вартості цілісного майнового комплексу та не включаються в статутний фонд Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" (а.с.174, т.4), з якого вбачається, що серед переліку майна, яке не було включене в статутний капітал відкритого акціонерного товариства не міститься записів про сховище вбудоване в три поверхову будівлю корпусу 5а інв. №15141 в м.Рівне, по вул.Гагаріна, 39.

Оскільки спірне приміщення не було вилучене з оцінки вартості цілісного майнового комплексу, яке в подальшому було включене до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон", слід дійти висновку, що таке приміщення було передано для останнього.

Зазначене вище також стверджується обліковою картою Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" № 64074 (а.с.162, т.4), згідно до якої, власником спірного майна є ВАТ "Рівненський завод "Газотрон".

Надалі Відкрите акціонерне товариство Рівненський завод "Газотрон" було перетворене на Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон", відповідно до останнього перейшли усі активи і пасиви ВАТ Рівненський завод "Газотрон" в тому числі і спірне приміщення.

Таким чином, матеріалами справи свідчать, що право власності на сховище вбудоване в три поверхову будівлю корпусу 5а інв. №15141 в м.Рівне, по вул.Гагаріна, 39 перейшло до Публічне акціонерне товариство "Рівненський завод "Газотрон", як правонаступника.

Водночас, у матеріалах справи міститься Акт комплексної перевірки (спеціального огляду) захисної споруди цивільної оборони № 64074 (а.с.163 165, т.4), з якого вбачається, що під час проведення комплексної перевірки (спеціального огляду) сховища комісією у складі головного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у сфері ПТБ та ЦЗ Рівненського міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Рівненській області ОСОБА_4 та головного спеціаліста управління з питань НС Рівненського міськвиконкому ОСОБА_5 було складено акт від 06.04.2016р., зокрема, зобов'язано голову правління ПАТ "Рівненський завод "Газотрон" ОСОБА_6 провести технічну інвентаризацію Сховища та завести експлуатаційно - технічну документацію.

Надалі, технічний паспорт Сховища (обліковий помер 64074) виготовлено 09.11.2016р. (а.с.166 173, т.4), замовником технічної інвентаризації є ПАТ "Рівненський завод "Газотрон".

Матеріали справи свідчать, що право власності на сховище не було зареєстровано та оформлено у встановленому законом порядку та на момент подання позову неможливо зареєструвати право власності на сховище у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

У матеріалах справи міститься лист від 26.06.2017р. №10-15-12496, в якому Фонд державного майна України повідомив арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Рівненський завод "Газотрон" ОСОБА_3 зокрема про те, що на сьогоднішній день відомостей про державне майно, яке не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Рівненський завод "Газотрон" від суб'єктів управління об'єктами державної власності, у тому числі Міністерства економіки розвитку і торгівлі України, до Фонду зміни внесення до Реєстру не надавались. Відповідно до підпункту 2 пункту 10 Порядку та умов користування Єдиним реєстром об'єктів державної власності, затвердженого наказом Фонду від 23.03.2005р. №622 (у редакції наказу Фонду від 06.08.2013р. №1535, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2013р. за №1470/24002), Міністерству економічного розвитку і торгівлі України разом із ПАТ "Рівненський завод "Газотрон" необхідно вжити заходів щодо надання Фонду відомостей про майно з метою внесення до Реєстру в установленому порядку відповідно до нормативно-правових актів та Інструкційного листа Фонду від 11.05.2006р. №10-15-6871, тощо.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

- свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01.01.2013р. органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката (п.6):

- рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном (п. 7).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не визнає та заперечує факт належності права власності на спірне приміщення для позивача.

При цьому судом встановлено, що позивачеві належить спірне приміщення, однак право власності на нього в передбаченим законом порядку оформлене не було.

Отже, враховуючи вказане вище, а також ту обставину, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності приміщення для останнього, та те, що відповідач заперечує та не визнає таке право, колегія суддів погоджується з вірним висновком господарського суд Рівненської області, що позов на підставі ст.392 ЦК України є правомірним та підлягає задоволенню в повному обсязі та визнання за Публічним акціонерним товариством "Рівненський завод "Газотрон" право власності на сховище вбудоване в три поверхову будівлю корпусу 5а інв., №15141 в м.Рівне, по вул.Гагаріна, 39.

Також, приймаючи рішення судом було враховано твердження відповідача про те, що спірним приміщенням уповноважені управляти органи державної влади, зокрема міністерства, відомства та інші державні органи, на момент розгляду справи, зокрема Міністерства економіки розвитку і торгівлі України.

Зокрема, стосовно покликань скаржника в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на момент розгляду справи відомостей про державне майно, яке не увійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Рівненський завод "Газотрон" від суб'єкта управління об'єкта державної власності, а саме, від Міністерства економіки розвитку і торгівлі України до Фонду державного майна України зміни внесення до Реєстру не надавалися, а також те, що відповідно до витягу з реєстру Державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу господарського товариства за ВАТ "Рівненський завод "Газотрон" спірне майно не обліковується, що підтверджується листом Фонду державного майна України №10-15-12496 від 16.06.2017р., слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ст.4 Закону України "Про фонд державного майна України", до основних завдань Фонду державного майна України, серед іншого, належить управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України.

Правове регулювання питань, пов'язаних з управлінням об'єктами державної власності, належить до повноважень органу приватизації і здійснюється в порядку, визначеному спільним наказом Фонду державного майна України та Мінекономіки України "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації але перебуває на їх балансі", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за №414/3707 (далі - Положення).

Відповідно до п.4.1 Положення, саме регіональні відділення Фонду державного майна України організовують контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, та звітують про стан управління майном відповідно до встановленого законодавством порядку.

У відповідності до Положення Про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 № 678, регіональне відділення Фонду державного майна України утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України (далі - Фонд), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління. Регіональні відділення підпорядковуються Фонду.

З урахуванням викладеного, позивач правомірно звернувся з позовом про визнання права власності до відповідача, як органу, який покликаний організовувати контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна.

Слід також зазначити, що за приписами ст.48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

З вказаної норми права вбачається, що суд вправі залучити іншого відповідача або співвідповідача виключно за клопотанням позивача.

Водночас, при розгляді даної справи ні позивачем ні відповідачем таких клопотань суду подано не було, а тому суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами із сформованим позивачем складом учасників (сторін).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків суду, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 постановлена з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м.Рівне залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.02.2018р. у справі №918/249/17 - без змін.

2. Справу №918/249/17 повернути до господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.03.2018р.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.