КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2018 р. Справа№ 927/407/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Менської міської ради Менського району Чернігівської області

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2017р.

у справі № 927/407/17 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Менський комунальник"

до відповідача Менської міської ради Менського району Чернігівської області

про стягнення 124 946,77 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менський комунальник" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про стягнення 124 946,77 грн. (враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що протягом липня 2015 року по жовтень 2015 року для споживачів міста Мена діяли встановлені відповідачем тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які є нижчими від економічно обґрунтованих витрат на надання цих послуг, у зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між встановленим розміром тарифу та фактичною собівартістю, яка складає 124 946,77 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2017р. у справі № 927/407/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Менської міської ради Менського району Чернігівської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Менський комунальник" різницю між встановленим розміром тарифу та фактичною собівартістю на послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 31 270,29 грн. та 469,05 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Менська міська рада Менського району Чернігівської області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняти нове, яким відмовити в позові в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що позивачем не було доведено неправомірність дій відповідача щодо прийняття рішення "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення" від 10.09.2015р. При цьому, економічна обґрунтованість чи необґрунтованість тарифів, затверджених Менською міською радою, у встановленому законом порядку не оскаржувалася, тому прийняті тарифи є економічно обґрунтованими, у зв'язку з чим покладення на відповідача обов'язку з відшкодуванням шкоди у розмірі 31 270,29 грн. між встановленим розміром тарифу та фактичною собівартістю послуг за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 рік є передчасним.

Апелянт також зазначав, що судом першої інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат за результатом розгляду спору по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Мартюк А.І., Сітайло Л.Г., відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 01.03.2018р.

01.03.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу та клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 01.03.2018р., у зв'язку із перебуванням судді Сітайло Л.Г. на лікарняному, для розгляду справи змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В.(головуючий), судді: Мартюк А.І., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018р. розгляд справи відкладено на 12.03.2018р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 12.03.2018р., у зв'язку із перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, для розгляду справи змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В.(головуючий), судді: Мартюк А.І., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018р. прийнято апеляційну скаргу у визначеному складі суддів та призначено на 22.03.2018р.

Представники відповідача до судового засідання, що відбулось 22.03.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10.09.2015р. рішенням Менської міської ради Менського району Чернігівської області (сорок дев'ята сесія шостого скликання) "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення", встановлено з 01.10.2015р. тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для споживачів міста Мена, які надає ТОВ "Менський комунальник": а саме: водопостачання: для населення - 8,91 грн. за 1 м.куб.; для населення (з використанням засобів обліку води) - 8,91 грн. за 1 м.куб.; для бюджетних установ - 9,14 грн. за 1 м.куб.; для інших споживачів - 9,14 грн. за 1 м.куб.; водовідведення: для населення - 23,85 грн. за 1 м.куб.; для населення (з використанням засобів обліку води) - 23,85 грн. за 1 м.куб.; для бюджетних установ - 23,84 грн. за 1 м.куб.; для інших споживачів - 23,84 грн. за 1 м.куб.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.06.2017р. по даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи є розрахунки фактичної собівартості послуг по водопостачанню за липень-жовтень 2015 року та водовідведенню за серпень-жовтень 2015 року, що наявні у матеріалах справи і надані ТОВ "Менський комунальник" на затвердження Менською міською радою, економічно обґрунтованими?

2) Яка різниця у грошовому вимірі між встановленими рішенням Менської міської ради тарифами для споживачів м. Мена і економічно обґрунтованими тарифами на послуги з водопостачання, водовідведення помісячно за період липень-жовтень 2015 року. Зобов'язано позивача та відповідача надати Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: докази (річний план, тощо) на підставі яких були сформовані тарифи на послугу з централізованого водопостачання та водовідведення для населення у м. Мена, що затверджені рішенням від 27.10.2011р.

Висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №3414/3115/17-24 від 16.11.2017р. встановлено, що загальний розмір різниці, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної собівартості послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надає ТОВ "Менський комунальник", тарифам, які встановлені рішенням Менської міської ради для споживачів м. Мена за період з липня по жовтень 2015 року становить 124 946,77 грн. без ПДВ: в т.ч.: за липень 2015 року на послугу водопостачання 24 563,16 грн.; за серпень 2015 року на послугу водопостачання 50 042,85 грн., на послугу водовідведення 1 417,45 грн.; за вересень 2015 року на послугу водопостачання 17 140,20 грн., на послугу водовідведення 512,82 грн.; за жовтень 2015 року на послугу водопостачання 24 568,64 грн., на послугу водовідведення 6 701,65 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням Менської міської ради Менського району Чернігівської області (сорок дев'ята сесія шостого скликання) "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення" від 10.09.2015р., з 01.10.2015р. відповідачем були встановлені економічно необґрунтовані тарифи, а тому відшкодуванню підлягає різниця в тарифах, яка виникла з 01.10.2015р. по 31.10.2015р. у розмірі 31 270,29 грн., згідно з висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №3414/3115/17-24 від 16.11.2017р. В решті позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, яким частково задоволені вимоги.

Пунктом 7 частини 1 ст. 21 та пунктом 8 частини 1 ст.22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24.06.2004р. визначено, що виконавець та виробник має право на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Частиною 4 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Приписами ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом. Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є факти неправомірних дій бездіяльності органу місцевого самоврядування, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями, бездіяльністю органу місцевого самоврядування і заподіяною ним шкодою. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Переглядаючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що всупереч наведеним нормам, позивач не надав суду належних доказів та не довів неправомірність дій відповідача щодо прийняття рішення Менської міської ради Менського району Чернігівської області (сорок дев'ята сесія шостого скликання) "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення" від 10.09.2015р. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що дане рішення визнано в установленому порядку недійсним.

Спори щодо формування та встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вирішуються в судовому порядку (ч. 9 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Зі змісту частини 7 ст. 23 Господарського кодексу України випливає, що спори про поновлення порушених прав суб'єктів господарювання та відшкодування завданої їм шкоди внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органів, посадових або службових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень вирішуються в судовому порядку.

Разом з цим, господарським судам не підвідомчі спори про встановлення тарифів органами місцевого самоврядування. Висновок судової експертизи №3414/3115/17-24 від 16.11.2017р. не замінює рішення компетентного суду про недійсність рішення та не спростовує правомірності затверджених цим рішенням тарифів. Висновок експерта є одним із доказів, який не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється господарським судом у сукупності з іншими доказами.

За таких обставин справи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу шкоди з компенсації різниці у тарифах з 01.10.2015р. по 31.10.2015р. у сумі 31 270,29 грн. за рахунок відповідача є передчасними та не підлягали задоволенню.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і прийшов до хибних висновків, що є підставою для скасування цього судового акту лише в оскарженій апелянтом частині (в частині задоволення позовних вимог) з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційна скарга Менської міської ради Менського району Чернігівської області підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Менської міської ради Менського району Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2017р. у справі № 927/407/17 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2017р. у справі № 927/407/17 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Менської міської ради Менського району Чернігівської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Менський комунальник" різниці між встановленим розміром тарифу та фактичною собівартістю на послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 31 270,29 грн.

Прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Менський комунальник" (вул. Чехова, 35, м. Мена, Чернігівської області, 15600, ) на користь Менської міської ради Менського району Чернігівської області (вул. Титаренка Сергія, 7, м. Мена, Чернігівської області, 15600, ) 9 904 (дев'ять тисяч дев'ятсот чотири) грн. 00 коп. за проведення судової експертизи та 703 (сімсот три) грн. 58 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ.

4. Матеріали справи №927/407/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст складено 28.03.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

А.І. Мартюк