РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Справа № 918/858/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р. у справі №918/858/17 (суддя Марач В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Салівончук Світлани Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне"

про стягнення заборгованості в сумі 326 614, 82 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Салівончук Світлана Миколаївна звернулася в господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" в якому просить стягнути з останнього 301925,00 грн. основного боргу, 8179,12грн. пені, 14444,70грн. інфляційних втрат та 2066,00грн. 3% річних в загальному розмірі 326614,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на підставі договору підряду №б/н від 10.03.2017р. надано відповідачу послуги з вивезення побутових відходів на території міста Рівного на загальну суму 679975.00 грн., однак останній оплату провів частково в сумі 378050,00 грн. та станом на день подання позову до суду першої інстанції заборгованість становить 301925,00 грн.

12 січня 2018 року позивач через відділ канцелярії господарського суду Рівненської області подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку із частковою оплатою відповідачем боргу в сумі 140000,00грн., просив стягнути з відповідача 161925,00грн. основного боргу, 8179,12грн. пені, 14444,70грн. інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 2066,00грн.

Крім того, 23.01.2018р. позивачем до суду першої інстанції подано клопотання в якому останній просив суд залишити заяву про забезпечення позову без розгляду та відмовлявся від заявлених вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалами господарського суду Рівненської області від 23.01.2018р. заяву про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду та закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 8179,12грн. пені за період з 21.09.2017р. по 11.12.2017р., 2066,00грн. 3% річних за період з 21.09.2017р. по 11.12.2017р. року та 14444,70 грн. інфляційних втрат за період з 21.09.2017р. по 11.12.2017р.

Відтак, судом першої інстанції здійснювався розгляд позовних вимог про стягнення з відповідача 161925,00 грн. основного боргу.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р. у справі №918/858/17 задоволено позов Фізичної особи-підприємця Салівончук Світлани Миколаївни. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на користь Фізичної особи-підприємця Салівончук Світлани Миколаївни основну суму боргу у розмірі 161925 грн. 00 коп. та 2428 грн. 88 коп. витрат по сплаті судового збору. Повернуто Фізичній особі-підприємцю Салівончук Світлані Миколаївні з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2100,00 грн., сплачений згідно квитанції №.1 від 11.12.2017р., оригінал якої знаходиться у матеріалах справи, у зв'язку із зменшенням позовних вимог в частині стягнення 140000,00 грн. основного боргу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№298/18 від 12.02.2018р., арк.справи 190-192).

В скарзі апелянт зазначає, що судове засідання у вказаній справі було призначено на 23 січня 2018 року. Натомість, у вказаний день та час слухання справи не було. Поряд з тим, спірне рішення суду датоване 29 січня 2018 року. Однак, в матеріалах справи немає даних про повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. При цьому, в матеріалах справи немає ухвали суду прийнятої в порядку передбаченому ст.176 ГПК України про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також, скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно п.3.1 вказаного Договору предметом підряду є вчасне та якісне вивезення великогабаритних та ремонтних відходів. Обсяг виконаних робіт розраховується підрядником (позивачем) на підставі поданого замовником (відповідачем) акту виконаних робіт (п.4.1 Договору). Згідно порядку оплати робіт, встановлених розділом 5 Договору, оплата робіт здійснюється не пізніше, ніж до 20 числа періоду, що настає за розрахунковим. Відповідно до п.5.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом п'яти днів після закінчення календарного місяця (п.5.2 Договору). Згідно вимог ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, всупереч наведеним умовам договору, в справі відсутні акти про виконання робіт, складені у відповідності до вимог закону, а позивачем не було надано доказів про наявність боргу та його розміру у вигляді таких актів. Сам факт наявності вказаного договору не дає підстави нараховувати заборгованість.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем було надано суду докази того, що спірні акти направлялися позивачу і останній відмовився від їх підписання. Суд взагалі не досліджував оригінали спірних актів, що призвело до необ'єктивного розгляду справи.

Скаржник зазначає, що при вказаних обставинах, при неотриманні відповідачем спірних актів, не міг висловити свої зауваження та претензії щодо строків та якості наданих послуг позивачем.

Акти, що перебувають в матеріалах справи, вважає такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та складені з порушенням вимог ст.ст.853, 882 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р. у справі №918/858/17 за позовом фізичної особи - підприємця Салівончук Світлани Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" про стягнення заборгованості в сумі 326614грн. 82коп. в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на користь фізичної особи-підприємця Салівончук Світлани Миколаївни основного боргу у розмірі 161925грн. 00коп. та 2428грн.88коп. витрат по сплаті судового збору і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Залишити без змін рішення в частині повернення фізичній особі-підприємцю Салівончук Світлані Миколаївні з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2100грн. сплаченого згідно квитанції №.1 від 11.12.2017р. оригінал якої знаходиться у матеріалах справи, у зв'язку із зменшенням позовних вимог в частині стягнення 140000грн. основного боргу.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. (головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І.) відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р у справі №918/858/17. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Розгляд скарги призначено на "29" березня 2018р. о 10:00 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі №3. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду №01-03/241 від 28.03.2018р., у зв'язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 27.03.2018р. про звільнення у відставку судді Демянчука Ю.Г., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/858/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р. у справі №918/858/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, відповідно до ч.4 ст.263 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

10 березня 2017 року між Фізичною особою-підприємцем Салівончук Світланою Миколаївною (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" (Замовник) було укладено Договір підряду №б/н (арк.справи 14-16), відповідно до п.1.1 якого, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на власний ризик виконати у відповідності до умов цього Договору роботу, а Замовник зобов'язується прийняти таку роботу та оплатити її.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що предметом підряду (результатом виконаних робіт за цим договором) є вчасне та якісне вивезення великогабаритних та ремонтних відходів.

Відповідно до п.4.1 Договору обсяг виконаних робіт розраховується Підрядником на підставі поданого Замовником акту виконаних робіт.

Згідно порядку оплати робіт, встановлених розділом 5 Договору, оплата робіт здійснюється не пізніше, ніж до 20 числа періоду, що настає за розрахунковим.

Як встановлено п.5.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом 5 (п'яти) днів після закінчення календарного місяця (п.5.2 Договору).

Договір вступає в силу з 10 березня 2017 року та діє до 31 грудня 2017 року і набирає чинності з дня його підписання (п.12.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору позивачем були надані послуги по вивезенню побутових відходів, а відповідач отримав вказані послуги, що вбачається з актів виконаних робіт за період з 10.03.2017р. по 29.08.2017р. на загальну суму 679 975,00 грн. (арк.справи 17-115).

Відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 378 050,00 грн. (арк.справи 147-157).

З метою досудового врегулювання спору, 29 листопада 2017 року позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія з вимогою погасити заборгованість за надані позивачем послуги, яка була вручена уповноваженому представнику відповідача 29.11.2017р. (арк.справи 13), однак, на дату подання позову до суду першої інстанції (11.12.2017р.) відповідач заборгованість не оплатив.

20.12.2017р., під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач здійснив оплату позивачу в сумі 140000,00 грн., що й стало підставою для задоволення заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як встановлено ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини, що виникли між сторонами спору є відносинами, що виникли з договору підряду.

Згідно ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

На виконання умов Договору, позивачем були надані послуги по вивезенню побутових відходів, а відповідач отримав вказані послуги, що підтверджується актами виконаних робіт за період з 10.03.2017р. по 29.08.2017р. на загальну суму 679975,00 грн. (арк.справи 17-115).

Всупереч твердженням апелянта, акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені відбитками печаток, з огляду на що, в розумінні ст.ст.73-78 ГПК України, є належними доказами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи зауважень та претензій щодо строків виконання та якості наданих послуг від відповідача не надходило, відтак у останнього виникло зобов'язання щодо оплати виконаних робіт відповідно до умов договору та актів виконаних робіт.

Відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 518050,00 грн., з урахуванням оплати від 20.12.2017р. в сумі 140000,00 грн. (під час провадження суду першої інстанції), відтак, станом на день прийняття рішення за відповідачем рахуєвалася заборгованість в розмірі 161925,00 грн.

Позивачем - Фізичною особою-підприємцем Салівончук Світланою Миколаївною належними та допустимими доказами доведено обов'язок відповідача щодо сплати боргу, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 161925,00 грн. основного боргу є обґрунтованими і, відповідно, останні підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просив місцевий господарський суд вирішити питання про повернення судового збору відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" в частині зменшення позовних вимог.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв'язку із зменшенням позовних вимог в частині стягнення 140000, 00 грн. основного боргу, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про повернення позивачу судового збору в розмірі 2100,00 грн., від зазначеної суми позовних вимог.

Щодо твердження скаржника про неповідомлення про судове засідання 29.03.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

У судовому засіданні господарського суду Рівненської області від 11.01.2018р. у справі №918/858/17, за участі представників сторін, ухвалено, зокрема: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; розгляд справи по суті призначити на "23" січня 2018р. на 16:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Рівненської області за адресою: вул.Набережна, 26А, м.Рівне, зал судових засідань №13.

Отже, представники сторін були присутні у зазначеному судовому засіданні та повідомлені про призначення розгляду справи на 23 січня 2018р. на 16:30 год. (арк.справи 161, 162).

З протоколу судового засідання від 23.01.2018р. у справі №918/858/17 (арк.справи 167) (представники сторін не з'явилися) вбачається, що за результатами розгляду справи було винесено ухвалу про повернення заяви позивачу - Салівончук Світлані Миколаївні про забезпечення позову, винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від заявлених вимог та винесено рішення про задоволення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції повне судове рішення у справі №918/858/17 складено 29.03.2017р., тому відповідну дату зазначено як дату ухвалення рішення.

Зважаючи на викладене, доводи скаржника про неповідомлення дати розгляду справи не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на їх необгрунтованість.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, господарський суд Рівненської області дійшов правомірного висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача 161925,00 грн. заборгованості та повернення судового збору у розмірі 2100,00 грн.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.2018р. у справі №918/858/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 30.03.2018р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.