ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2018р. Справа №905/2818/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого

харчування», м.Краматорськ

до відповідача 1. Управління освіти Бахмутської міської ради, м.Бахмут

до відповідача 2. Фізичної особи-підприємця Тодорової Ірини Сергіївни, м.Попасна

про визнання недійсними договорів

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-дир., Бєлкін Л.М.-по дов.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

У підготовчому засіданні суду оголошувалась

перерва з 15.02.2018р. о 12.45 год. по

27.02.2018р. о 12.00 год.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування», м.Краматорськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1, Управління освіти Бахмутської міської ради, м.Бахмут, до відповідача 2, Фізичної особи-підприємця Тодорової Ірини Сергіївни, м.Попасна, про:

- визнання недійсним договору від 05.09.2017р. №493, укладеного відповідачами;

- визнання недійсним договору від 26.09.2017р. №530, укладеного відповідачами.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017р.

Згідно п.9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ухвалою суду від 19.12.2017р. призначено справу №905/2818/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що договори №493 від 05.09.2017р. та №530 від 26.09.2017р., укладені між Управлінням освіти Бахмутської міської ради та Фізичною особою підприємцем Тодоровою Іриною Сергіївною, суперечать вимогам Закону України «Про публічні закупівлі» та є удаваними правочинами, оскільки укладені з метою уникнення конкурентної закупівлі через систему електронних торгів «ProZorro».

Відповідач 1 надав відзив на позов №42 від 10.01.2018р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що укладення спірних договорів здійснювалося у межах чинного законодавства без проведення процедур закупівель, передбачених ч.1 ст.12 Закону України «Про публічні закупівлі», так як вартість предмету закупівлі не перевищувала 200000,00 грн. за кожним договором.

Крім того, відповідач 1 стверджує про укладання договорів в межах чинного законодавства, а саме, згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про публічні закупівлі», яким передбачена можливість внесення змін до річного плану закупівель/додатку до річного плану.

16.01.2018р. відповідач 2 надав відзив на позовну заяву №03/01 від 11.01.2018р., в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що договори №493 від 05.09.2017р. та №530 від 26.09.2017р. повністю відповідають умовам для договорів про надання послуг, які обумовлені главою 63 Цивільного кодексу України та вчинені з додержанням всіх вимог ст.203 Цивільного кодексу України, а тому підстави для визнання спірних договорів недійсними відсутні.

Позивачем 08.02.2018р. надано відповідь на відзив від 06.02.2018р. та 27.02.2018р. доповнення до відповіді на відзив від 26.02.2018р.

22.03.2018р. до суду надійшла заява від 22.03.2018р. №120/03 відповідача 2 про відкладення розгляду справи по суті.

Позивач в судовому засіданні проти клопотання відповідача 2 заперечував, посилаючись на відсутність у відповідача 2 поважних причин для неявки в судове засідання. Зокрема, за твердженням позивача, погодні умови жодним чином не перешкодили його представникам з'явитися в судове засідання. Крім цього, як вказує позивач, з моменту порушення провадження по справі (07.12.2017р.) у відповідача 2 було достатньо часу для надання суду своїх заперечень, пояснень по справі.

Відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як встановлено, в обґрунтування свого клопотання про відкладення розгляду справи відповідач 2 посилається на погіршення погодних умов.

Проте, такі обставини не можуть бути визнані судом поважними, враховуючи прибуття в судове засідання представників позивача як з міста Києва, так й з міста Краматорська.

При цьому, судом враховано раніше надану відповідачем 2 заяву від 27.02.2018р. №74, згідно якої було заявлене клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою від 27.02.2018р. судом було закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті 22.03.2018р., визнано необов'язковою явку сторін в судове засідання.

Тобто, наданням такої заяви відповідач 2 не заперечував проти розгляду справи по суті.

Як наслідок, враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача 2, господарський суд встановив:

У 2017 році Управлінням освіти Бахмутської міської ради (відповідач, замовник) було розпочату процедуру закупівлі (відкриті торги) ідентифікатор закупівлі: UA-2017-08-11-000875-b.

Предметом закупівлі визначено послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24), код ДК 55510000-8, на загальну суму 950535,50 грн. без ПДВ. Період надання послуг - до 31.12.2017р.

Згідно з інформацією, розміщеною на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, свої тендерні пропозиції надали наступні учасники:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Школярик»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування»;

- Фізична особа-підприємець Тодорова Ірина Сергіївна;

- Фізична особа-підприємець Панченко Ганна Григорівна.

За результатами проведення процедури закупівлі, відповідачем 1 була прийнята пропозиція та визначено переможцем торгів - Фізичну особу-підприємця Тодорову І.С.

Пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Школярик» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування» (позивача) були відхилені замовником.

Не погоджуючись із даними результатами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Школярик» та позивач подали скарги до Антимонопольного комітету України. Оскільки дані скарги були прийняті до розгляду, процедура укладання тендерного договору з відповідачем 2 була призупинена.

Рішенням Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель зобов'язано відповідача 1 скасувати рішення про визначення переможцем відповідача 2 за процедурою закупівель - «ДК 55510000-8 Послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24)», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UA-2017-08-11-000875-b.

05.09.2017р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір №493 (далі - договір 1), за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги ДК 021:20-8 Послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24), а замовник - сплатити, згідно рахунку і акту прийому-передачі наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.1.1 розділу І Предмет договору).

Ціна цього договору становить 199999,00 грн. без ПДВ (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.3 договору оплата за надані послуги здійснюється в межах бюджетних асигнувань на 2017р., згідно рахунку і акту прийому-передачі наданих послуг.

Згідно п.4.1 договору строк надання послуг: до 31.12.2017р.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання (п.9.1 договору 1).

26.09.2017р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір №530 (далі - договір 2), за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги ДК 021:20-8 Послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24), а замовник - сплатити, згідно рахунку і акту прийому-передачі наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.1.1 розділу І Предмет договору).

Ціна цього договору становить 150000,00 грн. без ПДВ (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.3 договору оплата за надані послуги здійснюється в межах бюджетних асигнувань на 2017р., згідно рахунку і акту прийому-передачі наданих послуг.

Згідно п.4.1 договору строк надання послуг: до 31.12.2017р.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання (п.9.1 договору 2).

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними даних правочинів, посилається на те, що вони суперечать Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки укладені з метою уникнення процедур закупівель, встановлених законом.

Крім цього, за твердженням позивача, оспорювані правочини є удаваними, вчиненими з метою приховання іншого правочину, який мав бути укладений за наслідками закупівель UA-2017-08-11-000875-b.

Відповідач 1, заперечуючи проти позову, посилається на те, що укладення спірних договорів не було передбачено у поточному році, а відповідна закупівля здійснювалась за виділеними додатковими коштами без проведення процедури закупівель, оскільки їх вартість не перевищувала межі, встановленої ч.1 ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідач 2 вважає, що спірні договори повністю відповідають умовам для договорів про надання послуг та загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст.203 Цивільного кодексу України, а тому правочини, що є предметами даної справи, не є удаваними.

Суд заслухавши представників сторін, розглянувши надані до справи докази, вважає позовні вимоги правомірними, такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Згідно з абз.3, 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі» під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обов'язково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частиною першою статті другої Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції, чинній на момент укладення договорів, встановлено, що цей Закон застосовується: до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Як вказувалось вище, 05.09.2017р. та 26.09.2017р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 були укладені договори №493, №530.

Аналіз договору №493 від 05.09.2017р. та договору №530 від 26.09.2017р. свідчить про однаковий предмет договорів, а саме:

п.1.1 виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги ДК 021:20-8 Послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24), а замовник - сплатити, згідно рахунку і акту прийому-передачі наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

п.2.1 виконавець повинен надати замовникові послуги, якість яких відповідає умовам Методичних рекомендацій з організації харчування учнів у загальноосвітніх навчальних закладах, затверджених наказом Міністерства економіки України від 1 серпня 2006р. №265, та відповідати зразковому меню, розробленому виконавцем і узгоджену з замовником і Держпродспоживслужбою м.Бахмут.

Ціна договору №493 від 05.09.2017р. становить 199999,00 грн., договору №530 від 26.09.2017р. становить 150000,00 грн. (п.3.1 договорів).

Таким чином, за надання одних і тих же послуг між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено два договори, строк дії кожного договору становив до 31.12.2017р.

При цьому, загальна вартість послуг з харчування у школах по договорам, предметом яких було надання аналогічних послуг, з вересня 2017р. по грудень 2017р. становить 349999,00 грн. (199999,00 грн. + 150000,00 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент чинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1- 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як передбачено ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено вище, згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Як вказує відповідач 1 у відзиві, відповідні договори були укладені ним внаслідок виділення додаткових асигнувань.

Проте, вказані твердження відповідача 1 спростовуються наданими до матеріалів справи розпорядженнями міського голови від 04.09.2017р. №188рр, від 19.09.2017р. №196рр «Про перерозподіл асигнувань загального фонду міського бюджету м.Бахмута на 2017 рік між головними розпорядниками коштів міського бюджету м.Бахмута».

Так, як встановлено судом, за змістом даних розпоряджень відсутні будь-які відомості щодо виділення додаткових коштів, а йдеться мова про перерозподіл асигнувань загального фонду міського бюджету м.Бахмута на 2017р.

Послуги ДК 021:20-8 Послуги їдалень (надання послуг з харчування у школах №№2, 9, 10, 11, 12, 18, 24), які стали предметом договорів №493 від 05.09.2017р. та №530 від 26.09.2017р., були предметом закупівель відкритих торгів у 2017 році, замовником яких виступав відповідач 1 та які передбачали кошти на закупівлю послуги їдалень згідно річного плану закупівель на 2017 рік Управління освіти Бахмутської міської ради код за .

Доказів на підтвердження того, що відповідачем 1 було оголошено повторно торги на вказаний предмет закупівель та використано ті кошти, що були передбачені річним планом закупівель на 2017 рік, відповідачем 1 не надано.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив від 06.02.2018р., зокрема, посиланнями на ст.4 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно якої закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Річний план, додаток до річного плану та зміни до них безоплатно оприлюднюються на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель протягом п'яти днів з дня їх затвердження.

Так, відповідач 1 протягом 2017 року три рази оприлюднював річний план закупівель стосовно предмету закупівлі «Послуги їдалень» (харчування в учбових закладах), перший був оприлюднений у січні 2017 року на суму 2104150,00 грн., другий - у липні 2017 року на суму 1337000,00 грн., третій - у жовтні 2017 року на суму 685240,00 грн. Тендери, які проводилися відповідачем 1 за серпень - грудень 2017р., не містили жодного посилання на закупівлі частинами до 200000,00 грн. та і взагалі вказані торги скасовані.

Таким чином, з урахуванням викладеного, фактично укладання відповідачами договорів №493 від 05.09.2017р. та №530 від 26.09.2017р. про надання одних і тих же послуг, з терміном дії до 31.12.2017р., свідчить про поділ даних послуг з метою уникнення проведення публічних закупівель, а це суперечить ч.1 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі», встановленим ст.3 Закону принципам закупівель.

Визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону.

Як наслідок, посилання відповідачів на відповідність оспорюваних правочинів загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст.203 Цивільного кодексу України, відповідність ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, укладання на вільному волевиявленні учасників правочину, спрямованому на настання наслідків, судом відхиляється.

Згідно із ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

За висновками суду, воля сторін при укладанні оспорюваних правочинів була спрямована на встановлення саме відносин з надання послуг. При цьому, у разі укладання таких правочинів згідно Закону України «Про публічні закупівлі», між сторонами також виникли б відносини надання послуг. Таким чином, порушення сторонами порядку встановлення таких відносин не є свідченням удаваності правочинів, як про це стверджує позивач.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в недотриманні сторонами в момент вчинення правочину вимог закону.

Судом прийнято до уваги посилання позивача у доповненні до відповіді на відзив від 26.02.2018р., що закінчення виконання спірних договорів не означає неможливість їх недійсності, а визнання спірних договорів недійсними забезпечить реалізацію прагнення позивача до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції (254/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачених ст.16 Цивільного кодексу України є визнання правочину недійсним.

Таким чином, визнаючи спірні договори недійсними, судом враховано прагнення позивача до користування конкретними матеріальними та/або нематеріальними благами вираженому у праві участі у тендері на укладання договору та постачання послуг з харчування у школах м.Бахмут, як об'єктивного права з метою задоволення індивідуальних потреб позивача, яке не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання недійсними договорів, укладених між відповідачем 1 та відповідачем 2, підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу між відповідачами в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241, Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування», м.Краматорськ до Управління освіти Бахмутської міської ради, м.Бахмут, Фізичної особи-підприємця Тодорової Ірини Сергіївни, м.Попасна про визнання недійсними договорів задовольнити повністю.

Визнати недійсними договір №493 від 05.09.2017р. та договір №530 від 26.09.2017р., укладені між Управлінням освіти Бахмутської міської ради (84500, Донецька обл., м.Бахмут, вул.Горбатова, 42, ) та Фізичною особою-підприємцем Тодоровою Іриною Сергіївною (93300, АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1).

Стягнути з Управління освіти Бахмутської міської ради (84500, Донецька обл., м.Бахмут, вул.Горбатова, 42, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування» (84301 Донецька область, м.Краматорськ, вул.Дружби, 58, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тодорової Ірини Сергіївни, м.Попасна (93300, АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський комбінат дитячого харчування» (84301 Донецька область, м.Краматорськ, вул.Дружби, 58, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 22.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.03.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина