КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2018 р. Справа№ 910/20647/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

представники

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод

Феросплавів"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.12.2017

у справі №910/20647/16 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод

Феросплавів"

до Приватного акціонерного товариства "Макрохім"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод Феросплавів» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Макрохім» (далі - відповідач) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №585 від 15.06.2015 в частині здійснення поставки товару належної якості, у загальній сумі 243 222,31 грн. (з них: 202 685,26 грн. - вартість поставленого товару неналежної якості, 40 537,05 грн. - штраф).

Відповідач проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи про їх необґрунтованість та непідтвердженість належними і допустимими доказами. При цьому відповідач наголошував на наступному:

- зобов'язання відповідача усунути дефекти в товарі виникають лише у випадку невідповідності товару умовам укладеного між сторонами договору;

- з моменту введення товару в експлуатацію (03.11.2015) та до дати виявлення недоліків у товарі позивачем (29.07.2016) товар знаходився в експлуатації, працював належним чином і жодних зауважень у вказаний період від позивача не надходило;

- наданий позивачем Акт експертиз не містить жодного висновку щодо причин несправності товару;

- оскільки причина виникнення несправності товару чи можливості його гарантійного ремонту не встановлена, в даному випадку відсутні підстави для висновку щодо істотності порушення умов договору;

- за відсутності доказів істотного порушення умов укладеного між сторонами договору, правові підстави для нарахування відповідачу штрафних санкцій відсутні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/20647/16 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд у своєму рішенні зазначив про те, що виявлені позивачем недоліки виникли вже після відпрацювання товаром гарантованого ресурсу його роботи в процесі природного зносу вузлів та деталей, а отже не можуть розцінюватись як гарантійний випадок. Окрім того, після введення в експлуатацію товар відпрацював ресурс, який більше ніж в шість разів перевищує гарантований виробником ресурс роботи товару, у зв'язку з чим гарантія виробника на вказаний товар не розповсюджується.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/20647/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема, щодо отримання позивачем, як покупцем, неякісного товару та перебігу гарантійного терміну, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного по суті заявлених вимог рішення. Загалом доводи апеляційної скарги ідентичні тим, які наводилися позивачем під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2018 для розгляду апеляційної скарги позивача сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та роз'яснено відповідачу право подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

16.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказуючи на те, що в даному випадку позивачем не наведено правових підстав для стягнення з відповідача заявлених у позові грошових коштів, у зв'язку з чим місцевим господарським судом було правомірно відмовлено у задоволенні вимог позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 апеляційну скаргу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.03.2018.

22.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноваженого представника у судове засідання, призначене на 01.03.2018.

Представники сторін в судове засідання 01.03.2018 не з'явилися. Позивач про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату було задоволено. Розгляд справи відкладено на 22.03.2018.

22.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його повноважного представника.

Представники сторін у судове засідання 22.03.2018 не з'явилися. Позивач про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судові засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив задовольнити вищевказане клопотання відповідача та розглядати дану справу у відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 22.03.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.06.2015 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, було укладено договір поставки №585 (далі - Договір поставки) (том справи - 1, аркуші справи - 13-17).

За умовами Договору поставки (розділ 1) постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець - прийняти та оплатити продукцію (далі - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у Додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором. Товар, що поставляється за цим договором не знаходиться під тягарем відчуження, арешту, інших обтяжень, не є предметом застави та іншим способом забезпечення виконання зобов'язань, а також не є предметом будь-якого іншого обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору. Підтвердженням належної якості товару, що поставляється є сертифікат (та/або паспорт) якості з відповідною відміткою відділу технічного контролю (ВТК), виданий виробником товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам і іншим встановленим законодавством вимогам. Товар повинен бути перевіреним, новим, випущеним виробником не раніше 2014 року (п.п.2.1, 2.3, 2.5 Договору поставки).

Ціна товару, загальна вартість договору і порядок розрахунків погоджені сторонами в розділі 5 Договору поставки, згідно з п.п.5.1, 5.2 якого ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору. Загальна сума договору на момент його складання становить 189 600,00 грн. з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступних поставок товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Між сторонами було складено і підписано протокол розбіжностей до Договору поставки від 15.06.2015 (том справи - 1, аркуші справи - 18-20) та протокол врегулювання розбіжностей до Договору поставки від 07.07.2015 (том справи - 1, аркуші справи - 21-24).

Відповідно до п.п.8.1, 8.2 Договору поставки (в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 07.07.2015) постачальник гарантує високу якість поставленого товару протягом 12 місяців від дати початку експлуатації, за умови дотримання покупцем правил правильної технічної експлуатації, але не більше 18 місяців від дати поставки при умові правильного зберігання та експлуатації. Обчислення гарантійного строку починається з моменту введення в експлуатацію поставленого товару.

Якщо протягом гарантійного строку виявляться недоліки: некомплектність або невідповідність товару повністю або частково умовам договору, постачальник зобов'язується за свій рахунок усунути всі виявлені дефекти шляхом заміни дефектного товару новим товаром, відповідним умовам даного Договору протягом 20-ти календарних днів після отримання письмового повідомлення постачальника покупцем про це, або про винесення/отримання висновку незалежної компетентної організації про невідповідність товару умовам даного договору. В цьому випадку постачальник відшкодовує покупцю всі витрати, пов'язані з гарантійним обслуговуванням товару, в тому числі послуги з перевезення товару і інші витрати, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок покупця протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання обґрунтованої письмової вимоги покупця. Покупець інформує постачальника про дефекти або невідповідність поставленого товару письмово, включаючи опис дефекту невідповідності.

За поставку неякісного, некомплектного товару, а також товару, не передбаченого умовами цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від суми зазначеного товару (п.10.2 Договору поставки в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 07.07.2015).

В п.12.1 Договору поставки передбачено, що останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2015, але не раніше повного виконання зобов'язань обома сторонами.

На виконання умов Договору поставки відповідач поставив, а позивач прийняв товар (трубку рентгенівську ЗРХВ2 (виконання 1)), вартість якого склала 202 685,26 грн. і повністю була сплачена позивачем.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що 29.07.2016 при експлуатації на підприємстві позивача поставлений відповідачем товар вийшов з ладу, у зв'язку зі спрацюванням захисту у блоці управління трубки рентгенівської.

Позивач листом вих.№21-3908 від 02.08.2016 повідомив відповідача про виявлення дефекту в товарі та просив направити представника відповідача для складання Акту і заміни дефектного товару на новий (том справи - 1, аркуш справи - 27).

Відповідач в листі вих.№1 253 від 03.08.2016 (том справи - 1, аркуш справи - 28) повідомив позивача про необхідність перенесення прийняття рішення щодо заміни/ремонту трубки рентгенівської на другу декаду вересня 2016 у зв'язку з необхідністю залучення до вирішення зазначеного питання заводу-виробника товару, який до зазначеного часу перебуває на канікулах.

Позивач направив відповідачу повідомлення щодо дефектів поставленого товару №18-145 від 10.08.2106 (том справи - 1, аркуші справи - 29-30), в якому повторно повідомив відповідача про вихід із ладу товару та просив відповідача виконати обов'язки щодо заміни/ремонту дефектного товару.

13.09.2016 позивач направив відповідачу претензію №18-145/2 від 08.09.2016 (том справи - 1, аркуші справи - 31-32), в якій позивач просив відповідача у триденний термін з дня отримання претензії виконати зобов'язання щодо заміни дефектного товару або повернути сплачені за вказаний товар кошти.

Оскільки звернення позивача були залишені відповідачем без належного реагування, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив стягнути з відповідача 243 222,31 грн., з яких 202 685,26 грн. - вартість поставленого товару неналежної якості, 40 537,05 грн. - штраф, нарахований відповідно до п.10.2 Договору поставки.

Місцевий господарський суд в позові відмовив повністю, визнавши вимоги позивача необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як положенням чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

В процесі судового розгляду було встановлено, що на виконання умов Договору поставки відповідач поставив, а позивач прийняв товар - трубку рентгенівську ЗРХВ2 (виконання 1), про що сторонами було складено та підписано видаткову накладну №МХ029798 від 21.10.2015 та рахунок-фактуру №МХ000563 від 21.10.2016 на суму 202 685,26 грн. (том справи - 1, аркуші справи - 25-26). При чому, з видатковою накладною позивачу було передано повний пакет супровідних документів, про що вказано у вищезгаданій видатковій накладній.

Позивач розрахувався за поставлений товар, що не заперечується відповідачем.

За твердженням позивача, в процесі експлуатації поставленого відповідачем товару у останньому було виявлено дефекти, про що позивач повідомив відповідача та направляв листи з проханням здійснити заміну дефектного товару.

Відповідач в свою чергу пропонував позивачу направити товар для проведення діагностики з метою виявлення причини несправності (листи №1 328 від 09.09.2016 та №1 667 від 12.10.2016 - том справи - 1, аркуші справи - 55-56).

Позивачем надано до матеріалів справи Акт експертизи №И-48 від 26.09.2016, складений Запорізькою торгово-промисловою палатою (том справи - 1, аркуші справи - 33-34), в якому зазначено про неякісність поставленого позивачу товару та неможливість його експлуатації за цільовим призначенням.

Водночас, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, вищевказаний Акт експертизи №И-48 від 26.09.2016 містить застереження про необхідність проведення ґрунтовної діагностики товару на предмет виявлення причини його несправності, відповідно до якого остаточний висновок про технічний стан товару може бути наданий лише в умовах заводу-виробника при повному розбиранні товару.

Оскільки питання щодо встановлення причин виникнення несправності (дефектів) товару потребує спеціальних знань, місцевим господарським судом було призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (том справи - 1, аркуші справи - 86-88).

За результатами проведеного експертного дослідження було складено висновок судової комісійної електротехнічної експертизи №1432 від 30.10.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 104-119), згідно з яким в період з дати введення товару до експлуатації і до дати виходу товару з ладу ним було напрацьовано 6 414 годин 20 хвилин.

Виявлені недоліки, а саме: розгерметизація металевого корпусу товару та втрата цілісності спіралі розжарювання катоду виникли вже після відпрацювання товаром гарантованого ресурсу його роботи в процесі природного зносу вузлів та деталей, а отже не можуть розцінюватись як гарантійний випадок.

Відносно доводів позивача щодо гарантійного строку на поставлений товар, судом було встановлено наступне.

Згідно зі ст. ст. 675, 676 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу; договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк); гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Як уже зазначалося вище, сторонами було складено протокол врегулювання розбіжностей до Договору поставки від 07.07.2015, в якому серед іншого вказано про те, що п.8.1 Договору поставки прийняти в редакції покупця. Проте, згідно з п.1 названого Протоколу (том справи - 1, аркуш справи - 24 на звороті) всі розділи Договору поставки, змінені і доповнені даним Протоколом, слід читати в редакції постачальника. Решта пунктів Договору поставки, не змінені Протоколом, є дійсними і сторони підтверджують по них свої зобов'язання.

Так в п.8.1 Договору поставки (в редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 07.07.2015) визначено, що постачальник гарантує високу якість поставленого товару. Гарантійний строк встановлюється виробником та вказується у товаросупровідних документах.

До матеріалів справи надано Паспорт на поставлений відповідачем товар (том справи - 1, аркуші справи - 128-129), в розділі 6 якого наведено гарантії виробника та вказано про те, що виробник гарантує відповідність якості товару вимогам нормативних документів у випадку дотримання користувачем умов та правил зберігання та експлуатації, викладених у Паспорті на товар. Гарантійний строк - 4 роки з дати приймання, а у випадку перепровірки трубки - з дати перепровірки. Гарантійне напрацювання - 1000 годин в межах гарантійного строку.

Аналогічну інформацію наведено в листі виробника товару №6011/1949 від 28.11.2016 (том справи - 1, аркуш справи - 131).

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що після введення в експлуатацію товар відпрацював ресурс, який більше ніж в шість раз разів перевищує гарантований виробником ресурс роботи товару, у зв'язку з чим гарантія виробника на вказаний товар не розповсюджується.

Зібраними у справі матеріалами не підтверджуються доводи позивача про здійснення поставки відповідачем неякісного (з дефектами) товару.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення сторін свідчать про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод Феросплавів" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/20647/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/20647/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20647/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова

Повний текст постанови суду складено 26.03.2018