РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2018Справа № 910/19762/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр Континент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сігма Трейд"

про стягнення 22750,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Давиденко Я.Г.

Від відповідача: Самчишина Н.М.

В судовому засіданні 29.03.2018 на підставі ст. 240 ГПК України оголошено скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр Континент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сігма Трейд" про стягнення 22750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе грошових зобов'язань за договором маркетингових послуг № С-16/1 від 01.09.2014 та не оплатив у повному обсязі вартість маркетингового бюджету, в зв'язку з чим утворилась сума заборгованості у розмірі 22750,00 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19762/17, розгляд останньої призначено на 11.12.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 11.12.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, зазначаючи, що оплата маркетингових послуг мала бути здійснена у визначені договором строки та розмірах (чотирма траншами). Крім того, позивач не оплатив поставлений йому товар, а тому не підлягає нарахуванню вартість маркетингових послуг. Доказів надання послуг, оплату яких просить здійснити позивач, до матеріалів справи не надано. Також відповідач зазначає, що додаткова угода до договору не була підписана, а отже правочин не був укладений.

В судовому засіданні 11.12.2017 представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 11.12.2017 оголошено перерву до 15.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

За приписами п.п. 9 п. 1 Розділу ІХ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Через канцелярію суду 15.01.2018 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач просив розглянути справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Судове засідання 15.01.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19762/17 від 29.01.2018, у зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, справу відповідно до ст. 247 цього Кодексу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 26.02.2018.

Через канцелярію суду 07.02.2018 від позивача надійшла заява про відсутність аналогічного спору між сторонами на розгляді у судах та клопотання про долучення додаткових доказів. Крім того, позивачем подано додаткові пояснення до яких долучено акт звірки в підтвердження відсутності заборгованості за отриманий товар за договором поставки.

В судовому засіданні 26.02.2018 оголошено перерву до 29.03.2018.

Через канцелярію суду 27.03.2018 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив про поставку йому товару, по відношенню якого надавались послуги зі стимулювання збуту та пожвавлення продажу за договором надання маркетингових послуг (до матеріалів справи долучено договори поставки)

В судовому засіданні 29.03.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у позові відмовити

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Сігма Трейд" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий центр Континент" (Виконавець) було укладено Договір № С-16/1 (маркетингових послуг), за умовами якого (п. 1.1) Замовник доручає та оплачує, а Виконавець бере на себе зобов'язання надати йому маркетингові послуги (що сприяють збільшенню обізнаності споживачів і підвищення лояльності до товару) щодо підписання договору поставки та по проведенню комплексних дій, націлених на активний продаж товару, торговельних марок "Solo", "Selpak", "Smile", "Novita" щодо якого здійснює господарську діяльність Замовник.

Послуги, що надаються виконавцем згідно з даним договором, здійснюється за наступними напрямками: розміщення продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, на території магазинів мережі "Континент"; забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, у торговому залі магазину мережі "Континент"; додаткова викладка товару; моніторинг споживчого попиту та дослідження споживчого ринку; організація і проведення заходів з стимулювання збуту, які здійснюються замовником; управління запасами товарів та користування їх розмірами у відповідності до потреб споживачів; надання інформації про збут; публікація інформаційного буклету "Континент", як інструменту прямого маркетингу; моніторинг та аналіз товарообігу; підписання договору поставки; передпродажна підготовка товару, щодо якого здійснює свою діяльність замовник; введення до бази даних виконавця нових товарів, щодо яких замовник планує здійснювати свою господарську діяльність, та заміна існуючих; надання дублікатів документів замовнику; надання в тимчасове використання замовнику робочого місця для роботи промоутера - консультанта; внесення змін до діючої специфікації, інші послуги згідно домовленостей сторін (п.п.1.2 - 1.2.16 Договору).

Замовник зобов'язується провести протягом дії даного договору заходи стимулювання збуту у мережі магазинів "Континент" (участь у інформаційному буклеті "Континент", ВТL - акції всередині торгівельного залу та інше), згідно з погодженим сторонами планом, про що вказано у додатковій угоді № 1, на суму не менш, ніж 27500,00 грн. без ПДВ, ПДВ (20%) 5500,00грн., загальна сума складає 33000,00 грн. з ПДВ. У разі збільшення торговельних площ замовника, ця сума збільшується та закріплюється у додаткових угоді. Оплата суми маркетингового бюджету здійснюється протягом звітного періоду (року) чотирма траншами: перший сплачується до 31 січна, другий до 31 березня, третій до 30 червня, четвертий до 30 вересня. Вказана сума використовується згідно узгодженого плану проведення заходів, який затверджується на 1 календарний рік. У випадку не використання замовником маркетингового бюджету протягом року залишок суми зараховується як використана сума - без можливості переведення даної суми на наступні періоди. Плата вноситься замовником не пізніше 4 (чотирьох) банківських днів з дати виставлення виконавцем рахунку, але у будь-якому разі не пізніше початку надання послуг (п.2.2.2 Договору).

У пунктах 2.2.8, 2.2.9 Договору визначено, що замовник зобов'язується сплачувати виконавці надані послуги в порядку та строки, визначені згідно з даним договором. Підтвердженням надання послуг згідно з даним договором є акти виконаних робіт. Замовник зобов'язаний підписати та повернути виконавцеві акти виконаних робіт протягом 3 робочих днів з моменту їх отримання. У разі, якщо замовник не передає чи не надішле виконавцеві підписаний примірник акту, чи не заявить письмові зауваження щодо наданих послуг, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку замовника, а послуги - наданими.

Відповідно до п. 3.1.6, 3.1.7, 3.1.2 Договору при замовленні виготовлення інформаційного бюджету за кожну ілюстрацію в одному інформаційному буклеті "Континент", замовник сплачує виконавцю суму згідно рахунку-фактури. При зміні вартості поліграфічних послуг та/або розширенні мережі магазинів "Континент" вартість замовлення виготовлення інформаційного буклету може змінюватись, про що підписується додаткова угода до договору. Плата за надані виконавцем послуги, передбачені п.п. 2.2.2, 2.2.3, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.7-3.1.13 вноситься замовником не пізніше 4 банківських днів з послуги дати виставлення рахунку. Замовник зобов'язаний отримати рахунок виконавця на оплату наданих послуг не пізніше 3 числа кожного місяця..

Згідно з п. 9.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. Якщо жодна із сторін письмово не менш як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За доводами позивача, ним було надано відповідачу послуги за договором на загальну суму 33000,00 грн., частина з яких була оплачена відповідачем у сумі 10250,00 грн. В зв'язку з чим сума не оплачених маркетингових послуг становить 22750,00 грн.

В підтвердження надання відповідних маркетингових послуг позивач надає акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 23.03.2017 між ТОВ "Торговий Центр Континент" і ТОВ "ТД "Сігма Трейд", підписаний та скріплений печаткою позивача. З боку відповідача акт не підписаний. Згідно вказаного акту дебіторська заборгованість позивача становить 22750,00 грн. Також позивач надав рахунок на оплату № 3508 від 05.12.2014, в якому визначено вартість маркетингових послуг у розмірі 22750,00 грн. Крім того, позивач надав акт надання послуг № 30 від 24.11.2016 на підтвердження надання маркетингових послуг згідно договору № С-16/1 від 01.09.2014 на суму 22750,00 грн. Акт підписаний та скріплений печаткою позивача, з боку відповідача акт не підписаний.

Згідно опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку від 25.11.2016 оригінал рахунку № 3508 від 05.12.2014 та оригінал акту № 30 від 24.11.2016 був направлений відповідачу за адресою: 01015, м. Київ, вул. Московська/вул. Старонаводницька, 45/1-Б.

В договорі надання маркетингових послуг № С-16/1 від 01.09.2014 зазначено юридичну адресу ТОВ "ТД "Сігма Трейд": 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 17, оф. 212/8 та фактичну адресу: 02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано адресу місцезнаходження відповідача: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1.

Тобто позивач направив рахунок на оплату та акт надання послуг на іншу адресу, ніж адреса місцезнаходження відповідача.

З огляду на вищезазначеного, вбачається, що позивач не направляв відповідачу рахунок на оплату та акт надання послуг. Доказів зворотного суду не надано, крім того, представник позивача у своїх пояснення вказує, що позивачем не отримано ні рахунок, ні акт в позасудовому порядку.

З огляду на п. 2.2.9 договору не підписаний обома контрагентами акт надання послуг є належним доказом надання відповідних послуг лише у разі, якщо замовник відповідний акт отримав та протягом 3 робочих днів не надав свої заперечення на нього. Оскільки позивач не отримував акт № 30 від 24.11.2014 на суму 22750,00 грн та не мав можливості надати свої заперечення щодо кількості, якості, вартості послуг позивача, то вказаний акт, не підписаний з боку відповідача, не є належним та допустимим доказом надання позивачем відповідачу маркетингових послуг на суму 22750,00 грн за договором № С-16/1 від 01.09.2014.

До матеріалів справи надано копії інформаційних буклетів "Континент" за період з вересня 2014 року по травень 2015 року, які містять публікації щодо товару щодо якого здійснює господарську діяльність відповідач. Також до матеріалів справи долучено прайси позивача на надання певних маркетингових послуг. Проте позивач не виставив відповідачу рахунок та не розрахував вартість послуг за публікацію у його інформаційному буклеті, як то передбачено п. 3.1.6 договору. З наданого до матеріалів справи рахунку позивача не можливо встановити, за які саме маркетингові послуги він виставлений, оскільки, договір надання маркетингових послуг містить їх широкий перелік. Крім того, як стверджує сам позивач частина їх вартості була оплачена відповідачем. З наданих до матеріалів справи доказів та пояснень сторін, суд не може достеменно встановити, що послуги публікації у інформаційному буклеті "Континент" не були оплачені відповідачем.

Щодо п. 2.2.2 договору, який передбачає сплату маркетингового бюджету у розмірі 33000,00 грн не залежно від проведення відповідних заходів, пов'язаних з використанням маркетингового бюджету, суд відзначає, що сторонами не було підписано додаткову угоду № 1, як то передбачено п. 2.2.2, яка б визначала план проведення заходів стимулювання збуту товару, щодо якого замовник здійснює свою господарську діяльність. Оскільки сторони не погодили план проведення відповідних маркетингових заходів, то стягнути з відповідача кошти за їх проведення без надання відповідних доказів надання послуг суд не вбачає підстав.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що обставину надання послуг за договором маркетингу підтверджує факт поставки товару за договором поставки № С-16 від 01.09.2014 та іншими договорами поставки товару з огляду на наступне. Позивачем надано до матеріалів справи копії видаткових накладних, що дійсно підтверджують поставку відповідачем позивачу товару, для популяризації якого був укладений договір № С-16/1 від 01.09.2014. Проте, обставина, щодо поставки товару, не підтверджує надання позивачем відповідачу послуг за договором № С-16/1 від 01.09.2014, оскільки, вказані договори є окремими правочинами, які містять умови щодо первинних документів, які фіксують здійснення господарської операції. Наявність договору поставки є підставою для надання маркетингових послуг, а не підтвердженням фактичного надання зазначених послуг.

Також суд наголошує на тому, що у виставленому позивачем рахунку призначенням платежу вказано маркетингові послуги. Перелік послуг, що надають згідно договору № С-16/1 від 01.09.2014 перелічений у п. 1.2 договору і містить 16 окремих позицій. Послуги з організації і проведення заходів зі стимулювання збуту та публікація інформаційного буклету "Континент" як інструменту прямого маркетингу, що вказані в п. 2.2.2 договору це лише дві позиції послуг, передбачені п. 1.2 договору. Позивач не виокремив та не визначив вартість послуг з публікації буклету ( ні в судових засіданнях, ні в позовній заяві) докази надання яких долучені до матеріалів справи, а доказів надання інших визначених договором послуг до матеріалів справи не надав взагалі. В наданих суду акті та рахунку-фактурі також не визначено перелік, вартість кожної з наданих послуг в межах спірного договору.

З огляду на вказане в сукупності позивачем не доведено того, що ним відповідачу надано послуг за Договором на пред'явлену до стягнення суму 22750,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

Враховуючи все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.03.2018

Суддя І.В.Усатенко