ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.03.2018м. Дніпро№ 904/1155/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши заяву:

заявник: Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

боржник: Фізична особа-підприємець Романча Людмила Юріївна, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 6730грн.05коп., пені у розмірі 209грн.97коп., інфляційної складової у розмірі 1005грн.20коп., 3% річних у розмірі 225грн.78коп.

ВСТАНОВИВ: 22.03.2018р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчи Людмили Юріївни заборгованості за договором постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання №3719 від 09.09.2002р. в розмірі 6730грн.05коп., пені у розмірі 209грн.97коп., інфляційної складової у розмірі 1005грн.20коп., 3% річних у розмірі 225грн.78коп.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Розглянувши заяву та подані Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Пунктами 4 та 5 ч.2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначено вище, заявник обґрунтовує виникнення заборгованості через несплату отриманої теплової енергії за договором №3719 від 09.09.2002р. на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Заявник просить стягнути з боржника заборгованість за період з 17.11.2015р. по 31.01.2018р. у розмірі 6730грн.05коп. При цьому з розрахунку заборгованості, наявного у додатках до позову, вбачається, що у вказаному періоді відповідачем були здійснені часткові оплати заборгованості.. Однак, доказів відповідних оплат до заяви про видачу наказу не додано, що унеможливлює суд дослідити наявність такої оплати та у якому розмірі здійснено оплату.

Отже, у суду відсутня можливість перевірити наявність заборгованості та розмір такої заборгованості, а відповідно і нарахування, які заявлені заявником до стягнення.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів (у даному випадку договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару), інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору (підтвердження поставки товару), а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Також судом встановлено, що вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчи Людмили Юріївни пені у розмірі 209грн.97коп., інфляційної складової у розмірі 1005грн.20коп. та 3% річних у розмірі 225грн.78коп. не відповідають приписам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою з огляду на наступне:

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приймаючи до уваги положення статті 230 Господарського кодексу України пеня та штраф є видами штрафних санкцій, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги про сплату нарахувань передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Відтак, заявлені вимоги не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа" у задоволенні заяви про видачу судового наказу з вимогами до Фізичної особи-підприємця Романчи Людмили Юріївни про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання №3719 від 09.09.2002р. в розмірі 6730грн.05коп., пені у розмірі 209грн.97коп., інфляційної складової у розмірі 1005грн.20коп., 3% річних у розмірі 225грн.78коп.

Текст ухвали в електронному вигляді можна переглянути на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 27.03.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.Г. Новікова