РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2018Справа № 910/671/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція»

до товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр"

про стягнення 48 738,35 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 р. до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" до товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" про стягнення 48 738,35 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 823 від 15.05.2017 року належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті наданих послуг, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі48 738,35 грн., також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 651,91 грн., 3 % річних в розмірі 227,39 грн., індекс інфляції в розмірі 859,05 грн.

У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.01.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

19.02.2018 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив, відповідно до якого визнав позовні вимоги в розмірі 45 000,00 грн, 3 % річних в розмірі 227,39 грн. та пені в розмірі 2 651,91 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 930 ЦК України, договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

15 травня 2017 року між приватним транспортно-експедиційним підприємством "Автотрансекспедиція" та товариством з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 823, згідно з яким відповідно до умов даного договору та заявок клієнта, експедитор зобов'язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування щодо перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Згідно ч.1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що в кожному окремому випадку необхідності надання послуг за цим договором клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (місце завантаження, місце розвантаження (доставки) вантажу), дату завантаження вантажу на яку експедитор має подати транспортні засоби, дату поставки вантажу в місце розвантаження (доставки) вантажу, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також за необхідності додаткову інформацію щодо надання послуг за цим договором. Заявка подається за два тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення. Заявка є невід'ємною частиною цього договору та має бути підписана особою, що має повноваження на підписання договорів, та підпис такої особи повинен бути скріплений печаткою клієнта. Експедитор, розглянувши заявку клієнта, протягом двох робочих днів з дати отримання заявки, повідомляє клієнту умови виконання такої заявки, вказує в заявці вартість послуг експедитора, підписує таку заявку та направляє клієнту на електронну адресу з якої клієнт направляв заявку або на електронну адресу зазначену в розділі 8 даного договору. Згода виконати заявку на умовах викладених в такій заявці підтверджується підписати відповідальних особі сторін,на такій заявці. Сторони домовились, що факсові копії та/або скановані копії (електронні) документів, що мають відношення до даного договору мають юридичну силу до моменту обміну їх оригіналами. Використання книжки МДП, TIR, CMR страхування, книжки ЄКМТ і т.д. узгоджуються в заявці додатково.

Відповідно до п. 2.1 договору, експедитор зобов'язаний за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами в заявках, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання свої зобов'язань за даним договором, за умови погодження з клієнтом, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, при цьому залишаючи відповідальним перед клієнтом за дії та/або бездіяльність залучених осіб як за власні. У разі виникнення необхідності в укладанні договорів з особами, яких залучає експедитор для виконання свої зобов'язань за цим договором, експедитор попередньо зобов'язується узгодити з клієнтом суми витрат, зумовлених укладаннями таких договорів. Документом, який підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент (B/L), автомобільна транспортна накладна (TTH, CMR).

Згідно з п. 4.1.1. договору, вартість послуг експедитора за відповідною заявкою, узгоджується сторонами та визначається в такій заявці, згідно п. 1.2. цього договору та сплачується клієнтом шляхом безготівкового перерахунку відповідної суми в національній валюті України на банківський рахунок експедитора.

Умовами заявки № 2 від 13 вересня 2017 року визначено:

дата під час завантаження 18.09.2017;

маршрут перевезення: Kverneland Group Metz SAS, 57100 Thionville, 57365 FLEVY - м. Київ (митне оформлення на Новопирогівській 58 та лоставкою на вул.. Перемоги, 20);

товаросупровідні документи: CMR;

найменування вантажу:запасні частини для сільськогосподарської техніки, вага 6228 кг.;

узгоджений термін доставки вантажу: 25-26.09.2017 р.;

сума фрахту за перевезення: 55 000,00 грн.;

термін оплати суми фрахту: на протязі 15 з моменту доставки вантажу в пунт митного оформлення;

форма оплати: безготівковий розрахунок.

Відповідно до частини 1 статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата в розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір плати не визначений, стягується розумна плата.

Статтею 930 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

27 вересня 2017 року позивачем доставлено вантаж вантажоодержувачу, що підтверджується відтиском печатки відповідача на накладній CMR № 070546 та актом прийому виконаних робіт (наданих послуг) № 966-09.17 АТЕ від 27.09.2017 р.

Згідно з п.п. 4.1.3., 4.1.5, 4.1.6. договору, клієнт оплачує погоджені клієнтом платежі, що підлягають оплаті експедиторові, автомобільному та/або залізничному перевізнику (при наземній доставці вантажу), здійснюються протягом чотирнадцяти банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку.

Клієнт оплачує послуги експедитора протягом 14 банківських днів від дня отримання від експедитора рахунку, на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг.

Виконані послуги підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг.

Позивач 10.10.2017 р. направив відповідачеві акт прийому виконаних-робіт (наданих послуг) № 966.09.14АТЕ від 27.09.2017 р., TTH, CMR070546 та рахунок № 9107-17 від 27.09.2017 на суму 55 000,00 грн., та отримана останнім 13.10.217 р., що підтверджується інформацією із сайту Укрпошти за ідентифікатором внутрішнього поштового відправлення № 227.

Відповідачем один примірник підписаного, пропечатаного акту прийому виконаних робіт (наданих послуг) № 966-09.17 АТЕ від 27.09.2017 р. повернуто позивачеві.

Згідно з ч.1 статті 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач звертався до відповідача з вимогами належним чином виконати взяті на себе зобов'язання за договором № 823 від 15 травня 2017 року щодо здійснення оплати за отримані транспортно-експедиційні послуги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" направило на адресу перевізника гарантійний лист № 00976/12/2017 від 04.12.2017 р., в якому зазначає, що виконати в повному обсязі у встановлені договором строки свої зобов'язання, станом на 04.12.2017 р. не має можливості, тому пропонує врегулювання спірного питання шляхом реструктуризації боргу в терміни, зазначені в цьому листі.

Відповідач частково виконав зобов'язання за договором про транспортно-експедиторське обслуговування № 823 від 15.05.2017 р. у розмір 10 000,00 грн., що підтверджується банківської випискою по рахунку за 07.12.2017 р.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 45 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем визнаий, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі в розмірі 227,39 грн., індекс інфляції в розмірі 859, 05 грн. за період з 03.11.2017 р. по 16.01.2018 р..

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції в розмірі 859,05 грн. та трьох процентів річних у розмірі 227,39 грн. є обґрунтованими за розрахунком позивача, що визнані відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 2 651 ,91 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.3.53 договору, у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом оплати по виставленим рахункам експедитора, клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка підлягає сплаті за кожний день та за весь час такого прострочення.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
4500003.11.2017 - 14.12.20174213.5000 %0.074 %*1398.07
4500015.12.2017 - 16.01.20183314.5000 %0.079 %*1179.86
Всього 2 577,94 грн.
Вимога позивача щодо стягнення пені є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 577,94 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 121В, ) на користь приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 291, кв. 21, ) заборгованість в розмірі 45 000 (сорок п'ять тисяч) грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн. 39 коп., індекс інфляції в розмірі 859 (вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 05 коп., пеню в розмірі 2 577 (дві тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн. 94 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 759 (одна тисяча сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 18 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий