РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Справа № 903/644/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача-3 - Луцького міського центру зайнятості на ухвалу Господарського суду Волинської області від 12.02.2018р. у справі №903/644/16 (суддя Войціховський В.А.)

за заявою Луцького міського центру зайнятості про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі № 903/644/16

за позовом Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради

до відповідачів: 1) Луцького міського голови (м.Луцьк); 2) Виконавчого комітету Луцької міської ради (м.Луцьк); 3) Луцького міського центру зайнятості (м.Луцьк)

про скасування розпорядження та частково рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів

за участю представників сторін:

прокурор - Бистрицька І.В., служб. посв. №041611 від 23.02.2016р.;

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

відповідача-3 - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 19.03.2018р.;

ВСТАНОВИВ:

Луцький міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Волинської області із заявою про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі № 903/644/16.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12.02.2018р. в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Луцький міський центр зайнятості звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задоволити вимоги заяви.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що впродовж 2017-2018 р.р., з метою виконання умов мирової угоди він самостійно шукав приміщення, які перебувають у державній чи комунальній власності для можливості розміщення міського центру зайнятості на умовах оренди, передачі на баланс, тощо. Апелянт звертає увагу суду на те, що в ході пошуку приміщення, для можливого розміщення відповідача-3 було виявлено приміщення колишнього кінотеатру "Батьківщина", що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. П`ятницька гірка, 12, дане приміщення вільне та відповідає визначенню аналогічному приміщенню, яке застосовано в мировій угоді. Під час судового розгляду в суді першої інстанції позивачем подано лист, в якому вказано про можливість надання відповідачу-3 в користування (оренду) частини даного приміщення, тому скаржник вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив в задоволенні заяви про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі № 903/644/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2018р. відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду на 20.03.2018р. об 10:30 год.

В судовому засіданні 20.03.2018р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Прокурор в судовому засіданні 20.03.2018р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач, відповідачі-2,3 не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання 20.03.2018р., про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 270 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представника відповідача-3 та прокурора, дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцького міського голови, виконавчого комітету Луцької міської ради та Луцького міського центру зайнятості, в якому просив визнати недійсним та скасувати розпорядження виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів №376-рв від 11.08.1997р. "Про передачу приміщення дошкільного закладу №23, що по вул. Ярощука, 2 міському центру зайнятості"; визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів №8/3 від 23.09.1997р. в частині затвердження розпорядження міського голови №376-рв від 11.08.1997р. "Про передачу приміщення дошкільного закладу № 23, що по вул.Ярощука, 2 міському центру зайнятості"; зобов`язати Луцький міський центр зайнятості передати приміщення дошкільного закладу №23, що по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку Луцькій міській раді на підставі акту прийому-передачі.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. затверджено мирову угоду у справі №903/644/16, укладену 07.11.2016р. між Луцькою міською радою та Луцьким міським центром зайнятості, наступного змісту:

2.1. Позивач зобов'язується забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням відповідача-3 для розміщення Луцького міського центру зайнятості.

Під аналогічним приміщенням Сторони розуміють - приміщення аналогічне по технічним характеристикам, в тому числі площі, транспортній доступності і т.п.

2.2. Відповідач-3 зобов'язується передати приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку позивачу на підставі акту прийому-передачі, протягом одного року з дня набрання чинності цією мировою угодою.

2.3. Сторони цієї мирової угоди не мають заперечень щодо її змісту.

2.4. Мирова угода надається сторонами до Господарського суду Волинської області для її затвердження.

2.5. З дня набрання чинності цією мировою угодою та у випадку належного її виконання сторони не матимуть одна до одної будь-яких претензій з приводу приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку.

2.6. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Господарським судом Волинської області і діє до повного виконання зобов'язань, передбачених цією мировою угодою.

2.7. Сторони домовились, що будь-які витрати, пов'язані із судовим розглядом справи №903/644/16, що існують, виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом цієї мирової угоди, покладаються на позивача.

2.8. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

2.9. Якщо в процесі виконання цієї мирової угоди відбудеться реорганізація, зміни підпорядкованості чи форми власності однієї із сторін або обох сторін, то ця угода зберігає силу для правонаступника такої сторони.

2.10. Мирова угода укладена у трьох примірниках: один примірник залишається в матеріалах справи №903/644/16, другий примірник залишається у позивача, третій примірник залишається у відповідача - 3.

3. Провадження у справі припинено.

4. Дана ухвала є виконавчим документом, яка набирає законної сили з 07.11.2016р. і дійсна для пред`явлення до 07.11.2019р.

5. Стягувачем за виконавчим документом є: Луцька міська рада (м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ).

6. Боржником за виконавчим документом є: Луцький міський центр зайнятості (м. Луцьк, вул.Ярощука, 2, ).

7. Стягнуто з Луцької міської ради на користь прокуратури Волинської області 4134 грн. витрат по сплаті судового збору.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості від 01.09.2017р. №3250/02-07, адресованого Луцькій міській ради вбачається, що міською радою запропоновано центру зайнятості розглянути нежитлові приміщення комунальної власності, що можуть бути використані для розміщення Луцького міського центру зайнятості: вул. Кравчука, 12, перший поверх, загальною площею 366,4 кв. м. та вул. Червоного Хреста, 16, другий поверх, загальною площею 311,8 кв. м. Однак, розглянувши дану пропозицію відповідач-3 проінформував міську раду, що площа запропонованих приміщень є недостатньою для розміщення центру зайнятості.

Волинський обласний центр зайнятості звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області з листом від 25.10.2017р. №2798, в якому просив повідомити про наявність на території м. Луцьк вільних нежитлових приміщень або які незабаром вивільняться для можливого розміщення в них Луцького міського центру зайнятості.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості від 03.11.2017р. №3872/01-19, адресованого Луцькій міській ради вбачається, що відповідач-3 висловив готовність звільнити приміщення по вул. Ярощука 2 та просив повідомити про наявність на території м. Луцьк вільних нежитлових приміщень, або які незабаром вивільняться для можливого розміщення в них центру зайнятості.

ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Волинській області від 07.11.2017р. №11-04-2333 повідомило Волинський обласний центр зайнятості про відсутність на території м. Луцьк вільних нежитлових приміщень для розміщення Луцького міського центру зайнятості.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості від 22.12.2017р. №4417/01-12, адресованого Луцькій міській ради вбачається, що центр зайнятості запропонував міській раді розглянути та надати пропозиції щодо наступних приміщень, які потребують добудови та реконструкції із залученням коштів міського бюджету: будинок вчителя по вул. Шевченка, 14, загальною площею 482,5 кв.м., який перебуває на балансі управління освіти Луцької міської ради; бібліотека філія №10, яка знаходиться на Київському майдані, 13, загальною площею 761,3 кв.м., що перебуває в комунальній власності Луцької міської ради; приміщення колишнього кінотеатру "Зміна", загальною площею 661,7 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького, 40 та перебуває у комунальній власності Луцької міської ради.

Луцька міська рада листом від 26.01.2018р. №1.1-14/569, адресованим Луцькому міському центру зайнятості, розглянувши його пропозиції щодо надання приміщень відмовила в їх наданні, оскільки будинок вчителя по вул. Шевченка, 14 перебуває на балансі управління освіти та орендується громадськими організаціями, в бібліотеці філії №10 знаходяться книгосховища, які не мають денного освітлення, бібліотека є інформаційним, культурним, освітнім закладом є найкращою бібліотекою комунального закладу "Луцька міська централізована бібліотечна система", а приміщення колишнього кінотеатру "Зміна" надане в оренду Центру дитячої та молодіжної творчості "Диво". Одночасно, міська рада повідомила відповідача-3 про те, що на даний час відсутнє вільне нежитлове приміщення, в якому можна було б розмістити центр зайнятості.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості від 29.01.2018р. №278/01-19, адресованого Луцькій міській ради вбачається, що центр зайнятості запропонував міській раді розглянути та надати пропозиції щодо наступного приміщення, яке потребує реконструкції із залученням коштів міського бюджету, що розташоване на вул. П`ятницька гірка, 12 та перебуває у комунальній власності.

Листом заступник міського голови Луцької міської ради від 09.02.2018р. №1.1-14/1052, повідомив Луцький міський центр зайнятості про те, що приміщення, яке розташоване на вул. П`ятницька гірка, 2, колишній кінотеатр "Батьківщина", загальною площею 1711,1 кв.м. перебуває у комунальній власності та є можливість надати частину даного приміщення у користування (оренду) відповідачу-3. Проінформовано відповідача-3, що кошти на ремонт даного приміщення у міському бюджеті на 2018 рік не передбачені.

У зв`язку із невиконанням відповідачем-3 умов мирової угоди стягувач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі №903/644/16 про затвердження мирової угоди.

29.11.2017р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55270495 по виконанню ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі №903/644/16; зобов`язано Луцький міським центр зайнятості передати Луцькій міській раді приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку; вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів; стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800 грн.

04.12.2017р. на адресу Луцького міського центру зайнятості надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55270495 від 29.11.2017р.

Луцький міський центр зайнятості звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі №903/644/16.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання судового рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання судового рішення є з'ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін. Господарський суд повинен дослідити та оцінити доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Отже, для застосування передбачених ст. 331 ГПК України заходів, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

В підтвердження наявності підстав для відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р., якою затверджено мирову угоду у справі №903/644/16, заявник посилається на триваючий переговорний процес між стягувачем та боржником з приводу пошуку приміщення для розміщення міського центру зайнятості. Так, в ході перемовин виявлено приміщення колишнього кінотеатру "Батьківщина", що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. П`ятницька гірка, 12, про надання якого в користування відповідачу-3, позивач не заперечує, тому, на думку заявника, наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення на термін до забезпечення приміщенням, але не менше як на один рік, згідно ст. 331 ГПК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. У противному разі, мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно п. 1, 4 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. затверджено мирову угоду у справі №903/644/16 у відповідності до Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.), наслідком чого було припинено провадження у справі на підставі ст. 80 ГПК України.

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) не містить підстав та порядку припинення провадження у справі, тому затвердження мирової угоди, згідно п. 7 ч. 1 ст. 231 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) має наслідком закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство не містить положень щодо порядку внесення змін та доповнень до мирової угоди, тому, якщо зміни або доповнення зачіпають істотні умови мирової угоди, внесення таких змін та доповнень до мирової угоди має відбуватися у тому ж порядку, що і затвердження самої мирової угоди.

Таким чином, виходячи з особливостей такої підстави для закриття провадження у справі як затвердження мирової угоди у справі, винесення відповідної ухвали має специфічні правові наслідки, що суттєво відрізняються від наслідків прийняття рішення по суті позовних вимог, а задоволення вимоги про відстрочку виконання ухвали про затвердження мирової угоди призводить до порушення норм процесуального права щодо неприпустимості втручання суду в процес укладення мирової угоди та зміни наслідків погодження її змісту.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 5 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Відповідно до ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що передача об'єктів права комунальної власності здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах його повноважень, доказів прийняття позивачем такого рішення матеріали справи не містять, тому сам по собі лист заступника міського голови Луцької міської ради від 09.02.2018р. №1.1-14/1052 не можна вважати належним доказом, яким підтверджується згода позивача на передачу в користування (оренду) відповідачу-3 приміщення колишнього кінотеатру "Батьківщина", що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. П`ятницька гірка, 12. При цьому, судом приймається до уваги, що дане приміщення потребує реконструкції із залученням коштів міського бюджету. Однак, кошти на його ремонт у міському бюджеті на 2018 рік не передбачені, що також ставить під сумнів доцільність відстрочки виконання судового рішення.

Окрім того, заявником не надано суду апеляційної інстанції доказів негайного примусового його виселення із займаного приміщення, чи будь-яких іншихнепереборних обставин, що можуть спричинити зупинення роботи центру зайнятості.

Отже, дослідивши доводи, викладені заявником у заяві про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016р. у справі №903/644/16 та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані в заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які надають підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Також судом апеляційної інстанції приймається до уваги, що згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування, за наведених у апеляційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцького міського центру зайнятості на ухвалу Господарського суду Волинської області від 12.02.2018р. у справі №903/644/16 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 27.03.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.