номер провадження справи 32/103/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 Справа № 908/1811/17

Колегія суддів: головуючий суддя Колодій Н.А., судді Зінченко Н.Г., Носівець В.В. при секретарі Зеленцовій К.Ю. розглянувши матеріали

за позовом Національного антикорупційного бюро України, (03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова,3)

до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна,11)

до відповідача-2 Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Енергоринок", (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19)

про визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від позивача - Семенчик М.А., довіреність № 95 від 26.12.2017.

від відповідача-1 - Земляний О.Ю., довіреність № 18-117 від 26.12.17;

Маньчин О.О., довіреність № 18-88 від 15.12.17;

від відповідача-2 - Кулешова Л.В., довіреність № 287 від 13.02.18.

від третьої особи ДП "Енергоринок" - Гаркуша В.В., довіреність № 17 від 29.01.18.

від третьої особи НКРЕКП - Чеховський А.А., довіреність № 106 від 05.03.17.

08.09.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Національного антикорупційного бюро України, м. Київ до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ДП "Енергоринок", м. Київ та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ, про визнання недійсною угоди у формі заяви Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про припинення зобов'язань зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 порушено провадження у справі № 908/1811/17, присвоєний номер провадження 32/103/17, справа призначена до розгляду на 27.09.2017.

Ухвалами суду від 20.09.2017 та від 28.09.2017 задоволені клопотання НАБУ та ДП "Енергоринок" про їх участь у справі в режимі відеоконференції та призначено судове засідання на 18.10.2017.

В судовому засіданні 18.10.2017 за клопотанням представників відповідачів продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву в її розгляді до 23.11.2017р..

Суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у колегіальному складі у зв'язку зі складністю справи.

Протоколом автоматичного визначання складу колегії суддів від 23.11.2017 справу №908/1811/17 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Колодій Н.А., судді: Зінченко Н.Г., Носівець В.В.

Ухвалою суду від 24.11.2017 колегією суддів прийнято справу № 908/1811/17 до провадження, судове засідання призначено на 20.12.2017р.

У судовому засіданні 20.12.2017 сторони повідомлені про розгляду справи відповідно до норм чинного Господарського процесуального кодексу України зі стадії підготовчого провадження, в рамках загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.12.2017. відкладено підготовче засідання до 16.02.2018.

16.02.2018 через канцелярію суду відповідачем-1 подано клопотання про продовження строків проведення підготовчого засідання та клопотання про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження, з урахуванням клопотання про продовження строків підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 16.02.2018р., яке здійснювалось в режимі відеоконференції, представник відповідача-1 підтримав подані до суду клопотання, просить продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання враховуючи складність та винятковість, з метою підготовки обґрунтованих і належних додаткових письмових пояснень на позовні вимоги та дослідження їх судом.

Ухвалою суду від 16.02.2018 судом було задоволено клопотання відповідача-1, продовжено строк підготовчого засідання до 20.03.2018.

13 березня 2018 до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшла заява про відвід члена колегії суддів - судді Зінченко Н.Г.

Судова колегія розглянувши заяву про відвід дійшла висновку про порушення ПАТ "ЗФЗ" вимог п.3 ст. 38 ГПК України та залишила заяву відповідача - 1 про відвід судді Зінченко Н.Г. без розгляду, як такої, що визнана зловживанням процесуальними правами.

Враховуючи думку сторін про перехід до розгляду справи по суті, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 20.03.2018.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати недійсною угоду у формі заяви Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016, як таку що суперечить чинному законодавству, оскільки положення ч. 2 ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику" чітко визначають виключно грошову форму розрахунків між споживачами і постачальником електричної енергії та не допускають здійснення припинення зобов'язань споживачів за спожиту електроенергію в інший спосіб, у тому числі шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог.

Відповідачі заперечили проти позовних вимог з підстав, викладених в відзивах на позовну заяву та просять суд відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову відповідачі зазначають, що визначення законом або договором певного порядку розрахунків у правовідносинах (в даному випадку внесення плати за поставлену електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку) не виключає можливості припинення зобов'язань будь-яким передбаченим законом способом, у тому числі зарахуванням зустрічних однорідних вимог; позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у сторін в момент вчинення правочину завідомо суперечної інтересам держави мети вчинення такого правочину; а також вказують на те, що рішеннями господарського суду Запорізької області від 08.12.2015р. у справі № 908/3966/15, від 28.04.2016р. у справі №908/996/16 підтверджена законність заяви Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про припинення зобов'язань зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016.

Представники третіх осіб підтримали доводи, викладені у наданих суду письмових поясненнях.

Справу розглянуто 20.03.2018, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес здійснювався у режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 01.11.2012р. між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (постачальником електричної енергії) у подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" та Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії №3 (надалі - договір), за умовами розділу 1 якого, постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 "Точки продажу електричної енергії споживачу".

Згідно із п. 2.3. договору, споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатка № 5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії"; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком № 6 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії" (для споживачів, що мають спільну межу електричних мереж із постачальником електричної енергії).

Відповідно до п. 9.5 договору договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Абзацом другим пункту 1 додатку № 4 до договору сторонами визначено, що розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на рахунок ВАТ "Запоріжжяобленерго", вказаний в п. 10 договору.

Згідно із п. 10 договору про постачання сторони визначили рахунок, на який проводяться платежі за електричну енергію, а саме: поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 01 в філії - Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк".

За поставлену ПАТ "Запоріжжяобленерго" на виконання Договору у січні-лютому 2015, грудні 2015 року активну електроенергію ПАТ "Запорізький завод феросплавів" належним чином і в обумовлений договором строк та порядок не розрахувалось, що призвело до утворення заборгованості у загальній сумі 303 357 547, 07грн.

Разом з тим, у період з грудня 2015 року по березень 2015 року ПАТ "Запорізький завод феросплавів" перерахував ВАТ "Запоріжжяобленерго" (р/р №0132, відкритий у Запорізькому РУ ПАТ КБ "Приватбанк") грошові кошти у сумі 212 600 000, 00грн. з призначенням платежу: "Плата за посл. з компенс.перетік.реактив. електроенергії".

04.04.2016 ПАТ "Запорізький завод феросплавів" направив на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" вимогу за вих. № 1/20, у якій просив повернути грошові кошти у розмірі 206 041 479, 40 грн., які є надмірно сплаченими коштами за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, у строк до 05.04.2016.

В подальшому ПАТ "Запорізький завод феросплавів" направив на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016 на суму 206041479,40 грн. Дана заява була погоджена та підписана сторонами.

Посилаючись на те, що угода у формі заяви Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про припинення зобов'язань зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016 суперечить нормам статей 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику", Національне антикорупційне бюро звернулось до господарського суду із цим позовом.

Дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, судом встановлено, що зарахуванням між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" та Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" зустрічних однорідних вимог за заявою Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" від 07.04.2016, як дія цього товариства, внаслідок якої припиняються зобов'язання обох відповідачів, є одностороннім правочином, для вчинення якого достатньо вказаної заяви (статті 202, 601 ЦК України, ст. 203 ГК України) .

Враховуючи норми статей 602 ЦК України та 203 ГК України, слід зазначити, що норми ЦК України та ГК України не містять заборони зарахування вказаних у заяві Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" від 07.04.2016, зустрічних однорідних вимог, які є такими, проте передбачають можливість такої заборони у випадках, встановлених договором або законом.

Так, статтею 1 Закону України "Про електроенергетику" термін "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії" визначено як рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, а термін "алгоритм оптового ринку електричної енергії" - як порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про електроенергетику" купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України, крім електричної енергії, що купується (продається) відповідно до розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

Приписами ч.2 ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику" унормовано, що споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. У разі перерахування споживачами коштів за електричну енергію на інші рахунки отримувачі повинні повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою в триденний термін з моменту їх отримання. У разі неповернення споживачу у цей термін коштів, сплачених на інші, не на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають вилученню до Державного бюджету України як санкція за вчинене правопорушення і не зараховуються як оплата електричної енергії. Зарахування коштів до Державного бюджету України не звільняє їх отримувача від повернення цих коштів споживачу електричної енергії.

Зазначені положення відповідають нормам, викладеним у пункті 6.3 ПКЕЕ (з урахуванням внесених змін і доповнень).

Частиною 3 статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; поточний рахунок енергопостачальника; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Аналогічний порядок розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію із застосуванням поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії стаття 15-1 Закону України "Про електроенергетику" передбачає і для енергопостачальників, підприємств, що здійснюють передачу електричної енергії, та всіх підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії.

Частиною 8 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, оплата спожитої електроенергії Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" у період з грудня 2015 по березень 2016 проводилися на поточний рахунок Постачальника електричної енергії, а саме на р/р0132, відкритий у Запорізькому РУ ПАТ КБ "Приватбанк", а не на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, як це встановлено наведеними вище нормами діючого законодавства.

З огляду на викладені вище висновки, судова колегія погоджується з доводами позивача про проведення розрахунків за спожиту електричну енергію з порушенням вимог статей 15, 26 Закону України "Про електроенергетику" і пункту 6.3 Правил користування електричною енергією шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 07.02.2018р. по справі №910/131/17, від 15.02.2018р. по справі №925/1/17, від 05.03.2018р. по справі №925/5/17.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів про те, що встановлення законом або договором певного порядку розрахунків у правовідносинах (в даному випадку внесення плати за поставлену електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку) не виключає можливості припинення зобов'язань будь-яким передбаченим законом способом, у тому числі зарахуванням зустрічних однорідних вимог, оскільки ч. 8 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» визначено лише один спосіб розрахунків за спожиту електричну енергію: виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Досліджуючи обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що оспорюваний правочин суперечить інтересам держави і суспільства, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 228 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як вже зазначалося, здійснене між відповідачами зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить вимогам статей 15, 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику" і пункту 6.3 ПКЕЕ.

Внаслідок такого зарахування відповідачі по справі не виконали вимоги Закону України "Про електроенергетику" і ПКЕЕ щодо оплати поставленої електроенергії виключно шляхом перерахування коштів споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника і фактично провело розрахунки за поставлену електроенергію в іншому форматі, без використання поточного рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника, й тим самим уникнули перерахування коштів з такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом.

Зі змісту Закону України "Про електроенергетику" випливає, що встановлений ним порядок розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію спрямований на забезпечення стабільного фінансового стану електроенергетики, відповідальності суб'єктів електроенергетики та споживачів за порушення цього порядку, надійного (безперебійного) постачання споживачам електричної енергії і енергетичної безпеки як складових економічних основ держави України, у чому безперечно є інтерес держави і суспільства. Отже, порушення відповідачами встановленого Законом України "Про електроенергетику" і ПКЕЕ порядку розрахунків за поставлену електричну енергію не суперечить інтересам держави і суспільства щодо забезпечення стабільного фінансового стану електроенергетики і енергетичної безпеки України.

Завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог і його наслідки полягала у тому щоб обійти встановлений Законом України "Про електроенергетику" і ПКЕЕ порядок оплати поставленої електричної енергії, оплатити її без використання передбаченого цим порядком рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнути перерахування коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії.

При цьому, відповідачі усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність зарахування зустрічних однорідних вимог у спірних правовідносинах і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули настання вказаних вище протиправних наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною позицію позивача щодо наявності правових підстав для визнання угоди у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016 недійсною.

При цьому, посилання відповідачів на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у сторін в момент вчинення правочину завідомо суперечної інтересам держави мети вчинення такого правочину, не відповідає дійсним обставинам справи та спростовано викладеними вище висновками.

Щодо аргументів відповідачів про те, що позивачем не враховано висновків, викладених у рішенні господарського суду Запорізької області від 08.12.2015р. у справі №908/3966/15 та рішенні господарського суду Запорізької області від 28.04.2016 у справі №908/996/16, то вони є необґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, наведені відповідачем 1 витяги (цитати) із зазначених рішень господарського суду Запорізької області стосуються, за своїм правовим змістом, не встановлення обставин (фактів) як таких, а здійснення названим судом загальної правової оцінки обставин вказаної справи. Преюдиціальне ж значення процесуальним законом надається саме обставинам справи, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, наявність рішення господарського суду Запорізької області від 08.12.2015р. по справі №908/3966/15 та рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2016 у справі №908/996/16 не впливає на дослідження обставин справи №908/1811/17 та висновки суду щодо наявності підстав для визнання недійсною угоди у формі заяви Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на висновки Вищого господарського суду, викладених у постановах № 34/8 від 09.08.2012, № 5011-65/637-2012 від 30.07.2012, №36/387 від 13.06.2012, 37/436-42/416 від 20.01.2010, № 37/436 від 28.04.2009, оскільки вказані постанови прийняті судами на підставі аналізу обсягів дослідження конкретних обставин справи, які відрізняються від обставин даної справи.

Враховуючи викладені обставини, судова колегія вважає позовні вимоги Національного антикорупційного бюро України про визнання недійсною угоди у формі заяви Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016 доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у сумі 1600,00 грн. покладаються на обох відповідачів порівну по 800,00 грн.

Керуючись ст. ст. 46, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Національного антикорупційного бюро України про визнання недійсною угоди у формі заяви Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (ідентифікаційний код 00186542) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016 задовольнити повністю.

Визнати недійсною угоду у формі заяви Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (ідентифікаційний код 00186542) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.04.2016.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035 м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) на користь Національного антикорупційного бюро України (03035 м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3, ) 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) на користь Національного антикорупційного бюро України (03035 м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3, ) 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення буде складено 30.03.2018. Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.А. Колодій

Суддя Н.Г. Зінченко

Суддя В.В. Носівець