РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2018Справа № 910/16/18
Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Спичак О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс"
ДоФізичної особи-підприємця Кушніренко Тараса Анатолійовича
Проповернення коштів у сумі 175 244,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Кушніренко Тараса Анатолійовича про повернення коштів у сумі 175 244,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані безпідставним здійсненням перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в сумі 175 244,00 грн., у зв'язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про повернення безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 910/16/18 від 11.01.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" до Фізичної особи-підприємця Кушніренко Тараса Анатолійовича про повернення коштів у сумі 175 244,00 грн. залишено без руху.

17.01.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2018.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

28.02.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що сторони скористались наданими їм процесуальними правами, висловивши свою правову позицію в наданих до суду процесуальний заявах, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає наступне. Аналізуючи господарські операції та рух грошових коштів товариства, директором позивача було виявлено перерахування грошових коштів на рахунок відповідача у загальній сумі 175 244,00 грн. з призначенням платежу «за прибирання території». Разом із тим, за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс", відповідачем не було надано жодних послуг останньому, у зв'язку із відсутністю у позивача жодних первинних документів, які б підтверджували факт надання зазначених послуг.

Враховуючи вищенаведене позивач вважає, що грошові кошти у сумі 175 244,00 грн., які перераховані відповідачу, є такими, що безпідставно отримані, у зв'язку із чим було подано зазначений позов.

В свою чергу відповідач, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, виклавши свою правову позицію у відзиві на позов.

Згідно до змісту останнього, Фізична особа-підприємець Кушніренко Тарас Анатолійович стверджує, що грошові кошти у сумі 175 244,00 грн. не є безпідставно отримані, а послуги - є наданими, на доказ чого відповідачем долучено до матеріалів справи копії договору підряду на ремонтні роботи № 1 від 01.09.2016 та актів приймання-здачі виконаних робіт на загальну суму 175 244,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом, 01.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс"(далі - замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Кушніренко Тарасом Анатолійовичем (далі-виконавець, відповідач) був укладений договір підряду на ремонтні роботи № 1(далі - договір), п. п. 1.1 та 1.2 якого сторони узгодили, що виконавець зобов'язується виконати ремонтні та прибиральні роботи у приміщеннях та на території цілісного майнового комплексу, який належить замовнику та розташований за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська 62 А, а замовник оплатити виконані роботи в термін, обумовлений у даному договорі. Обсяги робіт вказані у актах виконаних робіт.

Відповідно до п. п. 2.1- 2.3 термін початку робіт 01.09.2016. Термін завершення робіт 31.12.2016 року. Після закінчення етапів виконання робіт, сторони підписують акти прийому-передачі виконаних робіт з інформацією про виконані роботи та використані матеріали. Замовник підписує акт за умови, що роботи виконані якісно і претензій до виконавця не має.

Умовами п. п. 3.1 - 3.3 договору сторони встановили, що ціни за роботу встановлені в актах виконаних робіт. Замовник оплачує виконавцю тільки за фактичну якісну зроблену роботу. Розрахунок відбувається за фактично виконаний протягом місяця об'єм робіт до 10 числа наступного місяця.

Пунктами 5.1 та 6.1 договору встановлено, що цей договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами. Зміни, припинення дії та подовження терміну дії договору здійснюється за письмовою згодою сторін.

Додатковою угодою від 30.12.2016 сторонами погоджено продовжити термін дії договору підряду на ремонтні роботи № 1 від 01.09.2016 на період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір підряду на ремонтні роботи № 1 від 01.09.2016, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 ст. 843 Цивільного кодексу України передбачає, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, відповідачем виконано роботи на загальну суму 175 244,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються актами приймання - здачі виконаних робіт, зокрема № 01 від 12.10.2016 на суму 5 600,00 грн., № 02 від 30.10.2016 на суму 7 700,00 грн., № 03 від 30.11.2016 на суму 6 800,00 грн., № 04 від 30.12.2016 на суму 9 500,00 грн., № 01 від 30.01.2017 на суму 17 724,00 грн., № 02 від 28.02.2017 на суму 17 000,00 грн., № 03 від 30.03.2017 на суму 25 640,00 грн., № 04 від 30.04.2017 на суму 21 320,00 грн., № 05 від 31.05.2017 на суму 21 320,00 грн., № 06 від 30.06.2017 на суму 21 320,00 грн. та № 07 від 31.07.2017 на суму 21 320,00 грн(копії долучені до матеріалів справи).

Зазначені акти з боку позивача підписані та скріплені печаткою товариства без зауважень та заперечень, що, у відповідності до умов договору(п. 2.3), фактично підтверджує виконання відповідачем робіт якісно, а також засвідчує факт відсутності до відповідача претензій.

Крім того, як вбачається із банківських виписок, позивачем здійснювалось перерахування грошових коштів Фізичній особі-підприємцю Кушніренко Тарасу Анатолійович із чітким призначенням платежу, а саме, при кожному перерахуванні було посилання на відповідний акт виконаних робіт із відповідною сумою, зазначеною в даному акті, що також підтверджує отримання позивачем виконаних робіт у відповідності до умов договору(п.п. 3.1-3.3).

Враховуючи вищенаведене у сукупності, приймаючи до уваги наявність підписаних з боку позивача актів приймання - здачі виконаних робіт на загальну суму 175 244,00 грн, твердження позивача щодо безпідставності отримання відповідачем грошових коштів на загальну суму 175 244,00 грн. та наявність підстав для їх повернення позивачу спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо юридичної неспроможності та необґрунтованості позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" та відсутності підстав для їх задоволення.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Спичак О.М.