ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2018м. ДніпроСправа № 904/9927/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Україна", м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Мєшкова Володимира Леонідовича, м.Павлоград

Третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрлогістикгруп", м.Харків

Третья особа -2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київлогістикгруп", м.Харків

про стягнення збитків в сумі 14 394,55 грн. за договором перевезення від 29.06.2017р.

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Нерух Н.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Івах Є.В. ордер №1999/1000001 від 15.01.2018р. адвокат

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мєшкова Володимира Леонідовича про стягнення 13 854,50 грн. - основних збитків, 446,67 грн. - інфляційних витрат, 93,38 грн. - 3% річних та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення від 29.06.2017р. в частині відшкодування вартості втраченого вантажу під час перевезення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.12.2017р.

11.12.2017р. представник Позивача надіслав обґрунтування позовних вимог стосовно нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно з пунктом 1. Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів " (Відомості Верховної ради, 2017, № 48, ст. 436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

Як зазначено у пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справи, які перебувають у провадженні місцевих господарських судів, подальший її розгляд відбуватиметься за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи стадію вирішення даного спору (після набрання новим ГПК України законної сили), яка відповідає стадії підготовчого провадження, а саме визначенню обставин справи, які підлягають встановленню, та зібранню відповідних доказів, суд розпочав слухання справи зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2017р. відкладено розгляд справи на 18.01.2018р.

18.01.2018р. представник Відповідача надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі.

В ході підготовчого судового засідання виникла необхідність залучити до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача - Вантажоотримувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрлогістикгруп" (61036, м.Харків, вул.Морозова, буд.13Б).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2018р. залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача - Вантажоотримувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрлогістикгруп" та відкладено розгляд справи на 15.02.2018р.

09.02.2018р. представник Відповідача на електронну адресу направив заперечення, в яких проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, а також зазначає, що Позивачем не надано доказів належності Позивачу вантажу, з огляду на ст. 160 "Статуту автомобільного транспорту УРСР" ч.2 ст.925 ЦК України не надано доказів наявності саме у Позивача права подавати позов.

12.02.2018р. Представник Третьої особи - 1 надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та також надав письмові пояснення по справі де зазначив, що між Позивачем та Третьою особою 1 було укладено Договір №2-10У про надання послуг складського зберігання від 02.11.2015р.

30.06.2017р. Відповідачем на склад ТОВ "Укрлогістикгруп" було доставлено вантаж відповідно до ТТН №КЛГ-КФ000796 від 29.06.2017р., який належить Позивачу. Після прибуття вантажу, було виявлено зріз замка, яким було замкнені двері будки рефрижератора автомобіля.

У присутності Відповідача було зафіксовано факт відсутності, як замка так і факт відсутності контрольної пломби, якою було опломбовано двері будки рефрижератора.

Після детального огляду вантажу, було складено Акт огляду вантажу (товару) від 30.06.2017р. з детальним описом вантажу, який був відсутній.

Перелік відсутнього вантажу було зазначено у Акті разом з загальною вартістю втраченого Відповідачем вантажу, яка склала 19 354,50 грн.

Крім того, за домовленістю з Позивачем та Відповідачем у акті було відображено факт погашення частини заборгованості за рахунок винагороди, яку Позивач повинен був сплатити Відповідачу за перевезення вантажу.

15.02.2018р. представник Відповідача надав заперечення, в яких проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, а також зазначає, що Позивачем не надано доказів належності Позивачу вантажу, з огляду на ст. 160 "Статуту автомобільного транспорту УРСР" ч.2 ст.925 ЦК України не надано доказів наявності саме у Позивача права подавати позов.

В ході підготовчого засідання виникла необхідність залучити до участі у справі в якості Третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київлогістикгруп" (61105, м.Харків, пр.Гагаріна, буд.181).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 01.03.2018 року, залучено до участі у справі в якості Третьої особи -2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київлогістикгруп"., явку ФОП Мешкова В.Л. визнано обов»язковою.

01.03.2018р. Позивач направив на адресу суду клопотання про приєднання до матеріалів справи додатків, які складаються з Договорів поставки товару та видаткових накладних, які вказують про належність Позивачу вказаного товару.

01.03.2018 р. від представника Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи медичної довідки, яка вказує про не можливість прибуття у судове засідання ФОП Мешкова В.Л.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2018р. відкладено розгляд справи на 15.03.2018р., явку ФОП Мешкова В.Л. визнано обов»язковою.

12.03.2018р. від Позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити.

13.03.2018р. на адресу суду від Третьої особи-2 надійшли клопотання про розгляд справи без його участі та пояснення де зазначено, що між Позивачем та Третьою особою-2 було укладено Договір №1-10к про надання послуг складського зберігання від 02.11.2015р.

Підтверджують, що 29.06.2017р. було здійснено відвантаження вантажу по ТТН №КЛГ-КФ000796 від 29.06.2017р. на загальну вартість 597 535,63 грн. Вантаж було передано для перевезення водію/перевізнику Мешкову Володимиру Леонідовичу. Надати суду ТТН не мають можливості оскільки останні не збереглися.

Відповідач 15.03.2018р. подав заяву, в якій проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позовних, а також не визнавати в якості належних доказів документи, оригінали яких не подавались Позивачем та не досліджувались в судовому засіданні. Крім того, Відповідач просить розгляду справу без його участі, проте за участю представника

.

15.03.2018р. представник Відповідача подав заяву, в якій просить виключити з числа доказів договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 29.06.2017р., оскільки позивачем не подано на виконання ухвали суду оригіналів документів, додано лише копії, які викликають сумнів з приводу їх достовірності, або на розсуд суду залишити позов без розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2018р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 29.03.2018р.

В судове засідання представник Позивача не з»явився 12.03.2018р. на адресу суду надійшло його клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити. Вказав про не можливість прибуття у судове засідання ФОП Мешкова В.Л. з підстав вказаних вище та надання останнім пояснень по справі.

В судове засідання 29.03.2018р. представник Третьої особи - 1 не з'явився, 12.03.2018р. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

В судове засідання 29.03.2018р. представник Третьої особи - 2 не з'явився, 13.03.2018р. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Технічна фіксація здійснювалася на носій CD-R №1010827HS17226.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" (далі-замовник, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мєшковим Володимиром Леонідовичем (далі-перевізник-експедитор, Відповідач) було укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні (далі-Договір)(а.с.13).

Відповідно до п.1.1 Договору, перевізник зобов'язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). А одержувач зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, перевезення вантажу здійснюється на підставі п. 1.6 даного Договору.

Пунктом 1.4 Договору встановлено, що умови, розмір і строки оплати за перевезення вантажу узгоджуються сторонами п.1.7 Договору.

Згідно з пунктом 1.6 Договору, інформація про замовлення:

Марка автомобіля, державний номер: МАН АЕ 8445 НС;

Маршрут перевезення: м. Буча Київська область - м. Дніпро;

Характер вантажу: інструмент;

Вантажовідправник: ТОВ «Київлогістикгрупп»;

Місце, дата та час завантаження: 29.06.2017р., вул. Залізняка, 2;

Вантажоотримувач: ТОВ «Укрлогістикгрупп»

Місце, дата та час розвантаження: 30.06.2017р. на 8:30, вул Винокурова, 5

Пунктом 1.7 Договору встановлено, що оплата становить 5 500,00 грн.

Водій перевізника є повноваженим представником по прийманню вантажів та виконує функції експедитора. Приймаючи вантаж водій перевізника зобов'язаний перевірити: стан вантажу, його упаковку; правильність відомостей у товарно-транспортній накладній відносно кількості числа вантажних місць, маркування та упаковки. Водій перевізника зобов'язаний контролювати розміщення (кріплення) вантажу у транспортному засобі з метою недопущення псування як вантажу, так і транспортного засобу під час руху. Зокрема, водій перевізника перед прийняттям вантажу до перевезення зобов'язаний: оглянути цілісність палет, цілісність пакувальної плівки, з урахуванням вимог даного Договору (п.2.1.2 Договору).

Пунктом 2.1.3 Договору передбачено, що перевізник зобов'язується забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до моменту передачі одержувачеві (уповноваженій ним особі) у пункті призначення.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія перевізника.

Згідно з пунктом 5.7 Договору, даний Договір та всі додатки до нього укладені засобами факсимільного зв'язку мають юридичну силу з подальшим підтвердженням їх оригіналами протягом 10 календарних днів.

На виконання умов Договору, вантаж, призначений для перевезення було передано Відповідачу разом з товарно-транспортною накладною № КЛГ-КФ000796 від 29.06.2017р. Загальна вартість вантажу прийнятого до перевезення становить - 597 535,63 грн.

30.06.2017р. о 08 год. 30 хв. Відповідач прибув на місце призначення: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 5 (колишня назва - «Винокурова»). При прибутті Відповідача було здійснено огляд автомобілю, внаслідок чого виявлено зріз замка, яким було замкнено двері будки рефрежератора і відсутність контрольної пломби, якою було опломбовано двері будки рефрежератора автомобіля, що було зафіксовано Актом огляду автомобіля від 30.06.2017р.(а.с.15) і підписано Відповідачем без застережень, а також представниками вантажоотримувача (4 особи).

30.06.2017р. о 08 год. 55 хв. було почато розвантаження автомобіля Відповідача і було виявлено сліди проникнення до будки рефрежератора і встановлена відсутність частини вантажу, який перевозився, що було зазначено у Акті огляду вантажу (товару) від 30 червня 2017р. з переліком та кількістю відсутнього товару на суму 19 354,50 грн. (а.с.16, 17).

Відповідно до п. 4.1. Договору вказаний факт відображено у фотокарточках, які додані до позову. У Акті огляду вантажу(товару) від 30 червня 2017 р. зазначено перелік і кількість вантажу, який було втрачено та зазначено загальну вартість втраченого вантажу у розмірі 19 354,50 грн.

Як вказувалося віще, відповідно до пункту 4.2 Договору, записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія перевізника.

Акт огляду вантажу (товару) від 30 червня 2017р. з переліком та кількістю відсутнього товару на суму 19 354,50 грн. Також підписано Відповідачем без застережень, а також представниками вантажоотримувача (4 особи).

30.06.2017 р. за згодою Відповідача було здійснено часткову оплату втраченого вантажу у розмірі 5 500,00 грн., шляхом взаємозаліку сум збитків Позивача і суми виногороди Відповідача за перевезення вантажу передбачену п.1.7 Договору, що зафіксовано в Акті огляду вантажу (товару) від 30 червня 2017р., який підписаний Відповідачем, як вказувалось вище, без зауважень.

Пункт 3.3 Договору передбачає, що перевізник зобов'язаний відшкодувати відправникові збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату в розмірі втраченого (пошкодженого, зіпсованого) вантажу.

30.06.2017р. Відповідач написав Розписку, в якій він взяв на себе зобов'язання перед Позивачем до 01.09.2017р. оплатити суму збитків у розмірі 13 854,50 грн.

20.09.2017р. Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу про сплату грошових коштів № 241 за втрату вантажу у розмірі 13 854,50 грн. Вимога була отримана Відповідачем 30.09.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На дату подання позову грошові кошти у розмірі 13 854,50 грн. Відповідач Позивачу не сплатив, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно з частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (частина 2 статті 308 Господарського кодексу України).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача збитків у розмірі 13 854,50 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем нараховано Відповідачу 3 % річних у сумі 93,38 грн. та інфляційні втрати у сумі 446,67 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 16.12.2015 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Чинне законодавство передбачає право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати виключно на невиконання грошового зобов'язання. Водночас вимоги Позивача про стягнення збитків не є грошовим зобов'язанням за змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Позивача щодо стягнення з Відповідача 3 % річних у сумі 93,38 грн. та інфляційних втрат у сумі 446,67 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 308, 314 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 908, 909, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 232-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мєшкова Володимира Леонідовича (51400, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ідентифікаційний код 37682336) - збитки у розмірі 13 854,50 грн., судовий збір у розмірі 1 539,98 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

29.03.2018р.

Повне рішення складено 29.03.2018