Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/236/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Українець О.Л.

за участю представників сторін:

прокурор: Шевчук М.М. - посвідчення №038611 від 11.01.2016

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Овруцької міської ради Житомирської області

до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення 62636,13грн

Прокурор звернувся з позовом про стягнення з відповідача на користь Овруцької міської ради 62636,13грн збитків, які нанесені внаслідок недоодержання доходів за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 без правовстановлюючих документів.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що у свою чергу, позбавляє позивача як орендодавця права одержати дохід у вигляді плати за землю, який він міг би отримати, якби право не було порушено.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 у справі №906/236/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017, позов задоволено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Овруцької міської ради Житомирської області 62636,13грн збитків, нанесених внаслідок недоодержання доходів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь прокуратури Житомирської області 1600,00грн судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017 касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 задоволено частково; рішення господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі №906/236/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2017 справу №906/236/17 передано на розгляд судді Шніт А.В.

Ухвалою від 14.12.2017 суддею Шніт А.В. справу №906/236/17 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання для її розгляду.

15.12.2017 набрали чинності зміни до ГПК України, внесені Законом України №2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на викладене, ухвалою від 11.01.2018 судом постановлено здійснювати розгляд справи на правилами Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів"; визначити форму судового процесу як загальне позовне провадження; визначити стадію розгляду справи - підготовче провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, надісланих до суду 22.01.2018 письмових поясненнях №101/385вих18 від 18.01.2018 на відзив відповідача у справі. Зазначив, що прокуратурою подано всі наявні докази у справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Натомість, 12.02.2018 надіслав до суду письмове пояснення №02-16/488 від 05.03.2018 у справі, а також копії матеріалів з технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, у даному поясненні викладено клопотання позивача про здійснення розгляду справи без участі повноважного представника.

Відповідач у засіданні суду підтримав письмове заперечення від 25.01.2018, а також письмове пояснення від 07.03.2018, надіслане на електронну пошту суду 12.03.2018. Проти позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2006 між Підприємцем споживчої кооперації "Овруцьке лісовиробниче торгівельне підприємство" Овруцької райспоживспілки (продавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність, а покупець набуває у власність нежиле приміщення лісовиробничого торгівельного підприємства, що знаходиться в місті Овручі Житомирської області по вул. Правди, буд.15, згідно протоколу аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області №8 від 22.12.2006 (а.с. 12, т.1).

При цьому, з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за територіальною громадою міста Овруч в особі Овруцької міської ради Житомирської області зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,7174га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14, т.1).

Тобто, на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу відповідач є власником нежитлових приміщень, що розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Овруч в особі Овруцької міської ради Житомирської області.

З огляду на викладене, рішенням Овруцької міської ради №259 від 06.08.2008 приватному підприємцю ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_2, загальною площею 0,7174га за рахунок земель запасу міської ради та надано її в оренду терміном на 5 років (а.с.100, 133-134, т.1).

29.12.2008 між Овруцькою міською радою (орендодавець, позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір) (а.с. 15-17), відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі рішення Овруцької міської ради №259 від 06.08.2008 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для промислового використання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для обслуговування належного на праві власності нежилого приміщення і використання з метою промислового виробництва (виробництво металовиробів і конструкцій, столярних виробів, бетонних блоків).

За умовами п.2.1 Договору в оренду надавалась земельна ділянка загальною площею 0,7174га.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що договір укладено на 5 (п'ять) років.

Після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше, ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір його продовжити (п.3.3 Договору).

Разом з тим, листом №8 від 24.12.2013 відповідач повідомив Овруцьку міську раду про закінчення терміну дії договору від 29.12.2008, укладеного терміном на 5 років. Одночасно, відповідач просив Овруцьку міську раду укласти новий договір оренди земельної ділянки орієнтовною площею 0,25га (у тому числі: 0,1123га - під будівлями і 0,1377га - на їх обслуговування та під'їзду до них), для здійснення виробництва металевих та столярних виробів (а.с.19, 114, т.1).

У відповідь на вищевказаний лист позивачем відповідачу направлено письмове повідомлення №9-1018/17 від 02.01.2014, в якому зазначено, що договором оренди землі від 29.12.2008 не передбачено розірвання даного договору в односторонньому порядку. Водночас, направлено відповідачу додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 29.12.2008 (а.с. 19, т.1, на звороті).

Разом з тим, стосовно зменшення площі земельної ділянки відповідачу вказано, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Також, роз'яснено, що для зменшення площі земельної ділянки потрібно звернутись з клопотанням до Овруцької міської ради в порядку, передбаченому ст.123 Земельного кодексу України.

Проте, відповідач додаткової угоди до договору оренди землі від 29.12.2008 не підписала та нового договору оренди землі не уклала, такі докази в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, прокурор, посилаючись на те, що користування відповідачем земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 без правовстановлюючих документів позбавляє позивача як орендодавця права одержати дохід у вигляді плати за землю, який він міг би отримати, якби право не було порушено, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на користь Овруцької міської ради 62636,13грн збитків.

При цьому, варто зауважити, що відповідно до ч.5 ст.310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так, у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017, зокрема, зазначено, що суду під час нового розгляду справи необхідно надати оцінку тій обставині, що відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, в яких просив останнього укласти договір на земельну ділянку меншої площі, а також встановити і надати правове обґрунтування, якою частиною земельної ділянки користується відповідач.

Оцінивши в сукупності докази, які знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, враховуючи наступне.

Способи захисту, які можуть використовуватись при захисті прав на чуже майно, можуть бути згруповані у три групи: 1) зобов'язально-правові (способи, які витікають із порушення не самого речового права, а з порушення умов зобов'язання, наприклад, позов про застосування наслідків нікчемного правочину); 2) речово-правові (віндикаційний та негаторний позови, а також позови про визнання права на чуже майно); 3) загальноцивілістичні способи захисту, передбачені ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (припинення правовідношення, відшкодування матеріальної і моральної шкоди та інші).

Щодо застосування загальноцивілістичних способів захисту, то така можливість передбачена перш за все ч.3 ст.386 ЦК України, де врегульовано застосування такого способу захисту як право на відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоду, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Визначення поняття збитків наводяться також у ч.2 ст.224 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно якої під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Варто зазначити, що відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, і Земельним кодексом України.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас, відповідно до ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зауважити, що спірні правовідносини у даній справі регулюються загальними положеннями, у тому числі, глави 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Як судом зазначалося вище, відповідно до ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993, визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний

для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Приміткою до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993, визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Варто зазначити, що листом №8 від 24.12.2013 відповідач повідомив Овруцьку міську раду про закінчення терміну дії договору від 29.12.2008, укладеного терміном на 5 років. Одночасно, відповідач просив Овруцьку міську раду укласти новий договір оренди земельної ділянки орієнтовною площею 0,25га (у тому числі: 0,1123га - під будівлями і 0,1377га - на їх обслуговування та під'їзду до них), для здійснення виробництва металевих та столярних виробів (а.с.19, 114, т.1).

У відповідь на вищевказаний лист позивачем відповідачу направлено письмове повідомлення №9-1018/17 від 02.01.2014, в якому зазначено, що договором оренди землі від 29.12.2008 не передбачено розірвання даного договору в односторонньому порядку. Водночас, направлено відповідачу додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 29.12.2008 (а.с. 19, т.1, на звороті).

Разом з тим, стосовно зменшення площі земельної ділянки відповідачу вказано, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Також, роз'яснено, що для зменшення площі земельної ділянки потрібно звернутись з клопотанням до Овруцької міської ради в порядку, передбаченому ст.123 Земельного кодексу України.

Проте, відповідач додаткової угоди до договору оренди землі від 29.12.2008 не підписав та нового договору оренди землі не уклав, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачем як суб'єктом власності земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, не вчинено всіх передбачених нормами чинного законодавства дій, спрямованих на ефективне та доцільне використання вказаної земельної ділянки та отримання доходів від надання в користування даної земельної ділянки, зокрема - відповідачу.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам).

Таким чином, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з в и н и к о р и с т у в а ч а, настають правові наслідки, передбачені ст. 157 Земельного кодексу України та Порядком.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2016 за №0216/1385 Овруцька міська рада Житомирської області звернулась з листом до голови Овруцької районної державної адміністрації, в якому повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 по 30.07.2016 використовувала земельну ділянку з порушенням земельного законодавства, а саме без правовстановлюючих документів, внаслідок чого територіальна громада міста Овруч не одержала дохід у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 62636,13грн. Враховуючи викладене, з метою відшкодування збитків, нанесених територіальній громаді міста Овруча в особі Овруцької міської ради при використанні земельної ділянки у АДРЕСА_2, виконавчий комітет Овруцької міської ради просив розглянути на комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, з послідуючим наданням акту про визначення збитків, заподіяних Овруцькій міській раді внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства (а.с. 175-177, т.1).

Розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації №196 від 01.09.2016 затверджено склад комісії по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам (а.с. 20-21, т.1).

Протоколом №2-2016 комісії по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам від 19.09.2016 вирішено визначити розмір збитків, завданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 територіальній громаді м. Овруч в особі Овруцької міської ради, через неодержання міським бюджетом доходу, у вигляді орендної плати за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,7174га, кадастровий номер земельної ділянки -НОМЕР_2, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за період з 01.0.12014 по 31.07.2016 у розмірі 62636,13грн, про що складено відповідний акт (а.с. 27-28, т.1).

З розрахунку збитків вбачається, що в його основу покладено нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,7174га, яка розташована у АДРЕСА_2, яка у 2014 році становила 5040456,24грн, у 2015 році - 629518,50грн, у 2016 році - 902273,98грн, а також ставку орендної плати в розмірі 4% від нормативно-грошової оцінки за землю в період з 2014 року по січень, лютий 2016 рік та 3% від нормативно-грошової оцінки за землю в період з березня по липень 2016 року , що встановлено рішенням Овруцької міської ради від 25.04.2012 №119 зі змінами, внесеними рішенням Овруцької міської ради від 26.02.2016 №154 (а.с. 56-60, т.1).

При цьому, слід зазначити, що на засіданні комісії по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам від 19.09.2016 відповідачем було подано лист-звернення №18 від 19.09.2016, в якому останнім наведено доводи про ситуацію зі зменшенням земельної ділянки в зв'язку з неспроможністю сплати орендної плати за земельну ділянку, яка не використовується (а.с. 22-26, т.1).

Проте, при прийнятті рішення про нарахування відповідачу збитків через неодержання міським бюджетом доходу, у вигляді орендної плати за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,7174га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2, за період з 01.0.12014 по 31.07.2016 у розмірі 62636,13грн комісією по визначенню розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам не враховано факт надсилання ФОП ОСОБА_1, зокрема - позивачу, листа від 24.12.2013 №8, в якому остання просила укласти новий договір земельної ділянки орієнтовною площею 0,25га, а також листа-звернення №18 від 19.09.2016 до Овруцької райдержадміністрації, в якому наведено доводи про ситуацію зі зменшенням земельної ділянки в зв'язку з неспроможністю сплати орендної плати за земельну ділянку, якою підприємець не користується.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач упродовж періоду з 01.0.12014 по 31.07.2016 додержувався правил здійснення господарської діяльності, вживаючи відповідні заходи для оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою. Водночас, позивачем не надано доказів ухилення відповідачем від укладення договору оренди землі або перешкоджання позивачу отримати доходи від користування відповідачем земельною ділянкою площею, яка дійсно необхідна використання останнім.

Таким чином, в діях відповідача відсутні такі основні структурні елементи складу цивільного правопорушення у вигляді завдання збитків - протиправна поведінка та вина відповідача.

Натомість, позивачем як суб'єктом власності земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, не вчинено всіх передбачених нормами чинного законодавства дій, спрямованих на ефективне та доцільне використання вказаної земельної ділянки та отримання доходів від надання в користування даної земельної ділянки, зокрема - відповідачу, про що суд вказував вище.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що факт неоформлення документів на право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 саме з вини відповідача, що, у свою чергу, призвело до відповідних наслідків, а саме: до спричинення збитків в сумі 62636,13грн, позивачем не доведено.

Крім того, на виконання вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017, щодо встановлення та надання правового обґрунтування, якою частиною земельної ділянки користується відповідач, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту договору оренди землі від 29.12.2008, укладеного між сторонами, а також з кадастрового плану земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2), акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 27.06.2008, акту погодження від 01.08.2008 (а.с. 184, 185, 187, т.2), станом на час дії вказаного договору відповідачу в користування було надано земельну ділянку площею 0,7174га. Проте, після закінчення дії даного договору оренди землі, відповідач виявив бажання взяти в оренду земельну ділянку, якою фактично користується, про що, зокрема, свідчить лист останнього №8 від 24.12.2013, адресований позивачу.

Разом з тим, встановити, якою частиною земельної ділянки фактично користувався відповідач у період, за який йому нараховано збитки в розмірі 62636,13грн, без спеціальних знань є неможливим.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Проте, на неодноразові пропозиції суду (протокол судового засідання від 11.01.2018 (а.с. 86, т.2) від 25.01.2018 (а.с. 137, т.2)), щодо призначення у даній справі судової експертизи для встановлення площі земельної ділянки, якою фактично користувався відповідач у спірний період, сторони і прокурор категорично заперечували проти проведення такої експертизи. При цьому, зазначали, що не мають фінансової можливості оплатити вартість проведення судової експертизи в разі її призначення за ініціативою суду.

З огляду на викладене, вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь Овруцької міської ради 62636,13грн збитків, які нанесені внаслідок недоодержання доходів за використання земельної ділянки за адресою вул. Правди, 5 у м.Овруч без правовстановлюючих документів, є безпідставними, тому не підлягають задоволенню.

Згідно ч.2, ч.3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Овруцької міської ради (11106, Житомирська обл., м. Овруч, вул. Т.Шевченка 43, ідентифікаційний код 04053370) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (11104, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 960,00грн судового збору за подання касаційної скарги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.03.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - Коростенській місцевій прокуратурі (рек. з пов.)

3 - Прокуратурі Житом. обл.

4 - позивачу (рек. з пов.)

5 - відповідачу (рек. з пов.)