ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2018

Справа № 910/329/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Континент-Торг” (м. Київ)

До Приватного підприємства «Купава» (м. Київ)

Про стягнення 16 615,31 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Купава» про стягнення 17430,59 грн. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № К-4/1 на надання маркетингових послуг від 01.06.14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.18. суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), відкрив провадження у справі № 910/329/18.

14.02.18. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 16 615,31 грн. заборгованості за Договором № К-4/1 на надання маркетингових послуг від 01.06.14.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 252 цього Кодексу визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, а також зважаючи на те, що вказана заява подана до суду не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду відповідну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг», у зв’язку з чим має місце нова ціна позову.

16.02.18. від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Приватне підприємство «Купава» проти позову заперечує з підстав, зокрема, того, що подані до позовної заяви акти наданих послуг, на підставі яких позивачем пред’явлено до стягнення заборгованість, не підписані відповідачем, оскільки листом № 052/12 від 20.12.16. відповідач проти факту надання послуг заперечив та відмовився від їх підписання.

27.02.18. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (подана позивачем 23.02.18. до відділення поштового зв’язку), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» наполягає на задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що товар відповідача постачався згідно договору поставки № К-3 від 01.01.13., а позивач надав маркетингові послуги щодо товару відповідача згідно умов Договору маркетингових послуг № К-4/1 від 01.06.14.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.14. між відповідачем (Замовник) та позивачем (Виконавець) було укладено Договір № К-4/1про надання послуг (далі – Договір), за умовами якого (п. 2.1) Виконавець бере на себе зобов’язання надати Замовнику послуги направлені на збільшення обсягу продажу товару, вказані в п. 3.1 Договору, а Замовник зобов’язується оплачувати ці послуги в порядку, передбаченому Договором.

Строк дії Договору встановлено п. 5.4 з моменту його підписання і діє до 31.05.15.

З розділу 3 Договору вбачається, що Виконавець зобов’язався: підтримувати асортимент (товарний запас) кормів для тварин і виділити місце на полицях (п. 3.1.1), надавати можливість співробітнику Замовника проводити аудит на предмет перевірки виконання умов угоди згідно п. 2.2 (п. 3.1.2), дозволити безперебійну роботу мерчандайзерів в торговельному залі (п. 3.1.3), вносити по наданню Замовником зміни в специфікації та планограми (п. 3.1.4).

Згідно розділу 3 Договору Замовник зобов’язаний: за послуги, надані в магазині за адресою: вул. Львівська,12, а саме: за зміну місця розташування товару згідно рекомендацій Замовника і надання мінімальної ширини викладки і мінімального асортименту згідно пункту 3.1.1 Замовник єдиноразово сплачує Виконавцю 2083,33 грн. без ПДВ (п. 3.2.1), за надання місць для встановлення дисплеїв під пауч згідно підписаних планограм Замовник щомісячно сплачує Виконавцю 1851,85 грн. без ПДВ (п. 3.2.2), визначати щомісячно розмір ретро-бонусу, що підлягає оплаті, на підставі даних перевірок, при дотриманні вимог п. 4.2 Договору (п. 3.2.3), оплачувати надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця чи проведення взаємозаліків з Виконавцем в розмірі, визначеному на підставі п. п. 3.2.1, 3.2.2 і 4.1 Договору, протягом 7 днів після підписання сторонами акту здачі-приймання послуг, вказаних в п. 3.1 даного Договору та надання Виконавцем рахунку-фактури на оплату таких послуг (п. 3.2.4).

Розмір ретро-бонусу визначається Замовником за параметрами, вказаними в пункті 4.1 Договору; визначення ретро-бонусу і оформлення акту приймання-передачі послуг здійснюється при умові: надання Виконавцем послуг, вказаних в п. 3.1 Договору; відсутності зауважень зі сторони замовника, зареєстрованих на бланку аудиту; внесення всіх наданих замовником змін в специфікації; дотримання вимог при оплаті товару згідно договору поставки № К-3 від 01.01.13. (п. 4.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що суми виплат включають ПДВ згідно діючого законодавства і поточної ставки оподаткування.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов’язків.

Позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості за Договором в сумі 16615,31 грн. по оплаті наданих Виконавцем послуг.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків. Цивільні права і обов’язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що ним було виставлено відповідачу рахунки на оплату «за розміщення товару на торгових площах» за серпень 2014 р. (три рахунки), за вересень 2014 року (3 рахунки), за жовтень 2014 року (3 рахунки), за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, за лютий 2015 р. (два рахунки), за липень 2014 року (2 рахунки): № 2665 від 01.08.14. на суму 2222,22 грн., № 3108 від 01.08.14. на суму 2222,22 грн., № 3553 від 01.10.14. на суму 2222,22 грн., № 4030 від 01.11.14. на суму 2222,22 грн., № 4460 від 01.12.14. на суму 2222,22 грн., № 699 від 01.03.15. на суму 120,87 грн., № 700 від 01.03.15. на суму 483,49 грн., № 4028 від 01.11.14. на суму 123,15 грн., № 4029 від 01.11.14. на суму 492,61 грн., № 3551 від 01.10.14. на суму 1765,82 грн., № 3552 від 01.10.14. на суму 441,46 грн., № 31110 від 01.09.14. на суму 169,57 грн., № 3109 від 01.09.14. на суму 678,29 грн., № 2663 від 01.08.14. на суму 983,16 грн., № 2664 від 01.08.14. на суму 245,79 грн., на загальну суму 16615,31 грн. При цьому сума по рахункам ., № 2663 від 01.08.14. на суму 983,16 грн., № 2664 від 01.08.14. на суму 245,79 грн. сума була вирахувана позивачем враховуючи угоди про припинення зобов’язань шляхом заліку зустрічної однорідної вимоги від 10.07.14.

За вказаними рахунками на загальну суму 16615,31 грн. позивачем було складено, підписано та скріплено печаткою акти надання послуг: № 2190 від 01.08.14., № 2554 від 01.09.14., № 2960 від 01.10.14., № 3280 від 01.11.14., № 3665 від 01.12.14., № 1539 від 11.09.15., № 1540 від 11.09.15., № 3278 від 01.11.14., № 3279 від 01.11.14., № 2958 від 01.10.14., № 2959 від 01.10.14., № 2556 від 01.09.14., № 2555 від 01.09.174., № 2188 від 01.08.14., № 2189 від 01.08.14. на загальну суму 16615,31 грн.

У відповідності до опису вкладення в цінний лист № 309 позивач на адресу відповідача 13.12.16. направив в тому числі і рахунки на оплату: № 2665 від 01.08.14., № 3108 від 01.08.14., № 3553 від 01.10.14., № 4030 від 01.11.14., № 4460 від 01.12.14., № 699 від 01.03.15., № 700 від 01.03.15., № 4028 від 01.11.14., № 4029 від 01.11.14., № 3551 від 01.10.14., № 3552 від 01.10.14., № 31110 від 01.09.14., № 3109 від 01.09.14., № 2663 від 01.08.14., № 2664 від 01.08.14., та акти надання послуг: № 2190 від 01.08.14., № 2554 від 01.09.14., № 2960 від 01.10.14., № 3280 від 01.11.14., № 3665 від 01.12.14., № 1539 від 11.09.15., № 1540 від 11.09.15., № 3278 від 01.11.14., № 3279 від 01.11.14., № 2958 від 01.10.14., № 2959 від 01.10.14., № 2556 від 01.09.14., № 2555 від 01.09.174., № 2188 від 01.08.14., № 2189 від 01.08.14.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як відзначалось судом, відповідно до пункту 3.2.4 Договору Замовник зобов’язаний оплачувати надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця чи проведення взаємозаліків з Виконавцем в розмірі, визначеному на підставі п. п. 3.2.1, 3.2.2 і 4.1 Договору, протягом 7 днів після підписання сторонами акту здачі-приймання послуг, вказаних в п. 3.1 даного Договору та надання Виконавцем рахунку-фактури на оплату таких послуг.

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що послуги вважаються наданими після підписання Замовником (чи його повноважним представником) акту приймання-передачі послуг.

Доказів з датою отримання відповідачем листа з описом вкладення № 309, направленого 13.12.16. матеріали справи не містять.

Однак, відповідачем до матеріалів справи подано лист № 052/12 від 20.12.16., відповідно до змісту якого Замовник заперечив факт надання позивачем послуг за направленими рахунками та актами виконаних робіт і відмовився від підписання таких актів. Лист № 052/12 від 20.12.16. направлено позивачу 20.12.16., та вручено останньому 23.12.16., що підтверджується доданими до відзиву описом вкладення в цінний лист, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, судом встановлено, що відповідачем надано позивачу письмові зауваження щодо наданих послуг, а саме, вказано, що відповідач заперечує факт надання послуг за Договором та відмовився від підписання актів.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги наявність у відповідача, як Замовника за Договором, заперечень щодо факту виконання послуг на суму 16615,31 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені позивачем акти надання послуг: № 2190 від 01.08.14., № 2554 від 01.09.14., № 2960 від 01.10.14., № 3280 від 01.11.14., № 3665 від 01.12.14., № 1539 від 11.09.15., № 1540 від 11.09.15., № 3278 від 01.11.14., № 3279 від 01.11.14., № 2958 від 01.10.14., № 2959 від 01.10.14., № 2556 від 01.09.14., № 2555 від 01.09.174., № 2188 від 01.08.14., № 2189 від 01.08.14. не є належним доказом надання послуг відповідачу за Договором.

Наявності будь-якої іншої переписки між сторонами чи доказів вчинення інших дій щодо факту оспорення чи визнання спірних послуг за Договором на суму 16615,31 грн. сторонами до матеріалів справи не подано.

Крім вказаного, суд зауважує, що з поданих позивачем угод про припинення зобов’язань шляхом заліку зустрічної однорідної вимоги від 10.07.14. не вбачається: за якими саме актами наданих послуг, за якими видатковими накладними за договором поставки № К-3 від 01.01.13. сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог.

З огляду на вказане в сукупності позивачем не доведено того, що ним відповідачу надано послуг за Договором на пред’явлену до стягнення суму 16615,31 грн., та не доведено розмір належних до сплати відповідачем позивачу грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

Враховуючи все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.03.18.

Суддя           Т.М. Ващенко