РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2018Справа № 910/826/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 37 955, 87 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача: Кузьмик І.П.

відповідача: Зельдич В.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 37 955, 87 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Позивачем на підставі генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/826/18. Клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 27.02.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.02.2018 відповідач подав письмовий відзив, в якому просив суд позов задовольнити частково з урахуванням зносу у розмірі 24 898, 44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представників учасників справи розгляд справи № 910/826/18 відкладено на 20.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 на підставі статті 74 Господарського процесуального кодексу України зобов'язано приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" надати оригінал розрахунку № 12/53.02.18 від 22.02.2018 в судове засідання (для огляду).

Однак, відповідач, не виконав вимог суду, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 про витребування доказів.

У судовому засіданні 20.03.2018 представник позивача подав письмову відповідь на відзив.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

У судовому засіданні 20.03.2018 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 20.03.2018 представник відповідача в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 24 898, 44 грн. не заперечував.

У судовому засіданні 20.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» 10.09.2013 укладено генеральний договір № 108/13-Т/Ц2 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1).

14.01.2017 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася по вулиці Саксаганського, 16 в місті Києві, автомобіль марки "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою, виданою Управлінням патрульної поліції у м. Києві № 929101.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля «Chevrolet Lacetti» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) гр. ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2017.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження у товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Довіра». Згідно звіту № 13822 від 26.01.2017 розмір матеріального збитку в результаті пошкодження у вказаній дорожньо-транспортній пригоді складає 38 928, 37 грн. Крім того, згідно наряд-замовлення №зн-П0584488 вартість технічного обслуговування та ремонту автомобіля марки "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) склала 38 924, 87 грн.

Позивач страховим актом № 006.00028617-1 від 24.01.2017 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 37 955, 87 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 58161 від 25.01.2017.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до Позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що позивач здійснив страхову виплату постраждалій особі без врахування зносу, у зв'язку з чим надав розрахунок № 12/53.02.18 від 22.02.2018, зроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та зазначив про те, що страховий випадок підпадає під дію пункту 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та відповідно розраховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Peugeot 207" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) так як КТЗ має пошкодження, яке не пов'язано з дорожньо-транспортною пригодою.

З приводу означених доводів відповідача суд зазначає наступне:

За приписами статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розрахунок зносу транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до пункту 2.4 якої вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення (пункт 3.9). Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення ЕЗ приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ. Винятком відповідно до пункту 7.39 стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В матеріалах справи знаходиться звіт № 17/4/343/749494 від 18.04.2017, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю, так як строк експлуатації КТЗ не перевищує сім років, тому твердження відповідача, викладені у розрахунку від 22.02.2018 щодо врахування коефіцієнта фізичного зносу 0, 5521 до уваги судом не приймається. У зв'язку з чим наданий відповідачем розрахунок № 12/53.02.18 від 22.02.2018, зроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 як доказ обґрунтованості визначення реального збитку пошкодженого автомобіля не заслуговує на увагу в розумінні статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки є формальним припущенням відповідача та не спростовує обставини, зазначені в звіті № 13822 від 26.01.2017. Крім того, згідно наказу Фонду державного майна України № 1271 від 07.08.2017 ОСОБА_4. позбавлено кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 6796.

Суд звертає увагу також, що докази виконання відповідачем покладеного на нього Законом "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку в добровільному порядку сплатити страхове відшкодування в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи також відсутні і докази того, що невиконання цього обов'язку з боку відповідача відбулось внаслідок об'єктивних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу) «Chevrolet Lacetti» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) застрахована відповідачем відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5430339.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у Відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Посилання відповідача на те, що страховому відшкодуванню не підлягає податок на додану вартість, який включено до вартості відновлювального ремонту пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, судом не приймається, оскільки таке твердження прямо протирічить Податковому кодексу України, відповідно до якого податок на додану вартість є непрямим податком який включається до вартості продукції та робіт і сплачується кінцевим споживачем.

Таким чином, податок на додану вартість є частиною вартості, яку потерпіла особа зобов'язана оплатити відновлюючи транспортний засіб до первинного стану.

Твердження відповідача з приводу того, що позивач не надав суду акту виконаних робіт, витягу з реєстру платників податків на додану вартість ТОВ «Ілта», копії податкової накладної, не мають правового підґрунтя, оскільки в матеріалах справи знаходиться наряд-замовлення №зн-П0584488 від 27.02.2017, в якому чітко зазначено що зазначений наряд є актом виконаних робіт, крім того, у судовому засіданні 20.03.2018 позивач надав копію свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Ілта» як платника податку на додану вартість № 100223625, що спростовує твердження відповідача, викладені у письмовому відзиві.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача страхового відшкодування у розмірі 37 955, 87 грн. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, 37/41, ідентифікаційний код 25201716) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у розмірі 37 955 (тридцять сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 87 коп. та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:.23.03.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк