УХВАЛА

19 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1549/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Чумака Ю.Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

на ухвалу Господарського суду Донецької області у складі Осадчої А.М. від 21 вересня 2016 року

за позовом фізичної особи-підприємця Стрекаловського Миколи Віталійовича

до товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

про стягнення основного боргу в сумі 150 287, 50 грн., інфляційних нарахувань в сумі 121 888, 48 грн., 3% річних у розмірі 10 956, 58 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21 вересня 2016 року у даній справі, при цьому провадження за касаційною скаргою заявника у Вищому господарському суді України порушено не було.

Вказану скаргу разом зі справою № 905/1549/16 на виконання Розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15 грудня 2017 року № 38-р передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) Суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 107 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Водночас оскаржувана ухвала Господарського суду Донецької області від 21 вересня 2016 року в апеляційному порядку не переглядалася, а тому, відповідно, не може бути оскаржена до касаційного суду.

Крім цього, в порушення вимог статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), якою встановлено вимоги до форми та змісту касаційної скарги, до скарги не додано доказів сплати судового збору та надсилання копії скарги позивачу.

Хоча скаржником і заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, Суд не розглядає його з урахуванням наведеного вище.

Скаржником пропущено також і встановлений статтею 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) двадцятиденний строк на подання касаційної скарги, а клопотання про поновлення строку висловлене у прохальній частині скарги окремим пунктом, взагалі не містить жодних обґрунтувань, які Суд міг би оцінити.

За приписами частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Так Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" 13 травня 2016 року звернулося до місцевого господарського суду із зустрічною позовною заявою до фізичної особи-підприємця Стрекаловського Миколи Віталійовича.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15 травня 2016 року вказану зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду через істотну кількість допущених при її поданні недоліків.

В подальшому товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" оскаржило наведену вище ухвалу місцевого господарського суду від 15 травня 2016 року до апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20 травня 2016 року апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" повернуто скаржникові без розгляду на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року).

Не погодившись із ухвалою апеляційного господарського суду від 20 травня 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" двічі надіслано касаційні скарги до Вищого господарського суду України, які ухвалами касаційного суду від 21 червня 2016 року та від 19 серпня 2016 року також повернуто без розгляду, оскільки скарги містили значну кількість недоліків і не виправлялися скаржником при повторному зверненні.

20 вересня 2016 року відповідач знову звернувся до Господарського суду Донецької області із зустрічним позовом у даній справі, однак ухвалою місцевого господарського суду від 21 вересня 2016 року і повторно подану зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду, адже заявником допущено ті ж недоліки, що і при первинному зверненні.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2016 року апеляційну скаргу товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21 вересня 2016 року повернуто скаржнику без розгляду на підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року).

Далі товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" сім разів зверталося до Вищого господарського суду України із касаційними скаргами на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2016 року, однак кожного разу касаційний суд повертав касаційні скарги без розгляду з тих чи інших підстав, а саме ухвалою від 07 листопада 2016 року касаційну скаргу повернуто на підставі пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 09 грудня 2016 року - пунктів 1, 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 01 лютого 2017 року - пунктів 1, 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 28 березня 2017 року - пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 29 травня 2017 року - пункту 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 24 липня 2017 року - пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), ухвалою від 30 жовтня 2017 року - пунктів 4, 5 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року).

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За приписами частин 3, 4 статті 43 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Чергове звернення із завідомо безпідставною касаційною скаргою, яка містить численні недоліки та і взагалі подана на ухвалу місцевого господарського суду, що не може бути оскаржена до касаційного суду, враховуючи поведінку скаржника під час звернення до місцевого та апеляційного судів, Вищого господарського суду України, Суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 17 620, 00 грн.

За таких обставин, керуючись статтями 43, 131, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21 вересня 2016 року у справі № 905/1549/16 повернути скаржникові без розгляду.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, ) в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) 17 620, 00 грн. (сімнадцять тисяч шістсот двадцять гривень).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Чумак Ю.Я.