РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018Справа № 910/24538/16

За позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

до Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (відповідач 1);

Фізичної особи - підприємця Амеліна Олега Юрійовича (відповідач

2);

про визнання недійсним договору від 24.05.2016 №БВ-13/16,

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Сербуль О.Ю., представник, довіреність № б/н від 30.05.2017 р.;

Від відповідача 1: Дубовий О.В., представник, довіреність № 83 від 26.05.2017 р.

Від відповідача 2: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та Фізичної особи - підприємця Амеліна Олега Юрійовича про визнання укладеного відповідачами ліцензійного договору від 24.05.2016 № БВ-14/16 частково недійсним, а саме в частині його дії стосовно періоду з 01.02.2016 по 24.05.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/24538/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 року у справі № 910/24538/16 касаційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 зі справи № 910/24538/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 року № 05-23/2882 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2017 року, справа № 910/24538/16 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 року справу № 910/24538/16 прийнято до свого провадження суддею Мандриченком О. В., слухання справи призначено на 28.11.2017 року.

Через канцелярію суду 28.11.2017 представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, згідно з якою позивач просить суд визнати недійсним ліцензійний договір №БВ-14/1б від 24.05.2016 року між ФОП Амеліним О.Ю. та Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» повністю (в тому числі, стосовно періоду з 01.02.2016 до 24.05.2016 року).

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинною на момент подачі заяви) позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки заяву про зміну предмету позову від 28.11.2017 позивач заявив в установленому законодавством порядку з дотриманням процесуальних вимог, така заява була прийнята до розгляду судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 року слухання справи відкладено до 07.12.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 року слухання справи відкладено до 23.01.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 року вирішено справу № 910/24538/16 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, підготовче засідання у справі №910/24538/16 призначено на 20.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 року закрито підготовче засідання, призначено справу № 910/24538/16 до судового розгляду по суті та відкладено розгляд справи до 15.03.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2018 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач 2 у судове засідання 15.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки ухвала була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача 2 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Агентством (ДО УААСП) та Фізичною особою - підприємцем Амеліним Олегом Юрійовичем (підприємець) 24.05.2016 року укладено договір №БВ-14/16, за умовами якого:

- ДО УААСП надає користувачу на умовах, визначених Договором №БВ-14/16, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів, які відносяться до репертуару ДО УААСП, на території: кафе "Італійський дворик", яке розташоване за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 218/220 (пункт 2.1 Договору №БВ-14/16);

- сторони домовились, що сума авторської винагороди (роялті), яка сплачується користувачем за надання невиключного права на публічне виконання творів з репертуару ДО УААСП становить: 1% від доходів користувача при безкоштовному вході, але не менше 800 грн. за один календарний місяць (пункт 2.4 Договору №БВ-14/16);

- Договір №БВ-14/16 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.08.2016 (включно); сторони розуміють і погоджуються, що умови Договору №БВ-14/16 також застосовуються до відносин, які виникли між ними з 01.02.2016 і до моменту укладення Договору №БВ-14/16 (частина третя статті 631 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України)) (пункт 5.1 Договору №БВ-14/16).

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що договір №БВ-14/16 має бути визнаний недійсним, оскільки відповідно до частини п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а в реальності спірний договір покликаний на "врятування" Підприємця від відповідальності. Також позивач посилався на відсутність у ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення оспорюваного правочину (частина друга статті 203 Цивільного кодексу України)

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною п'ятою статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Так, як зазначає Агентство і підтверджує Підприємець 22.01.2016 останнім було отримано від Агентства пропозицію укласти ліцензійний договір, а в подальшому 24.05.2016 відповідачами було укладено Договір №БВ-14/16.

Частиною третьою статті 631 ЦК України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, частина 3 статті 631 ЦК України передбачає право сторін надати договору зворотну силу, тобто поширити дію його умов на відносини, що виникли до моменту його укладання. Така ситуація може мати місце тоді, коли фактичні відносини між сторонами виникли раніше їх юридичного оформлення.

Така ж позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 19.07.2016 р. у справі 910/18493/15, у якій, зокрема, роз'ясняється, що стаття 1109 ЦК України не містить обмежень щодо застосування у договорах про відчуження майнових прав та ліцензійних договорах положень частини третьої статті 631 ЦК України. Саме по собі укладення третьою особою ліцензійних договорів пізніше у часі (за умови, що третя особа набула за відповідними ліцензійними договорами майнові авторські права на використання таких музичних творів) не дає підстав стверджувати, що публічне сповіщення відповідачем спірного музичного твору у складі аудіовізуального твору "Голос країни-5" відбулось неправомірно

Також з матеріалів справи вбачається, що підприємцем здійснюються оплати за період з 01.02.2014 по 24.05.2014, на підтвердження чого надано суду для огляду оригінали платіжних доручень щодо здійснення Підприємцем оплати за Договором №БВ-14/16.

Таким чином, пункт 5.1 Договору №БВ-14/16 в частині застосування умов Договору до відносин сторін, які виникли між відповідачами з 01.02.2014 і по 24.05.2014 (день укладення Договору №БВ-14/16), покликаний на реальне настання правових наслідків, оскільки підприємцем виконується даний пункт договору №БВ-14/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 р. справу № 910/24538/16 передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме не дослідження судами попередніх інстанцій обставин наявності у відповідача 1 необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення оспорюваного правочину.

Судом встановлено, що Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління відповідно до свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України № 3/2003 від 22.08.2003, що підтверджується, зокрема:

- наказом Міністерства освіти і науки України від 21.05.2003 №311, згідно якого Державне підприємство "Українське агентство з авторських та суміжних прав" взято на облік організацій колективного управління (свідоцтво № 3/2003 від 22.08.2003 );

- наказом ДСІВ №392-н від 25.07.2013 "Про припинення Державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав" шляхом реорганізації (перетворення) в Державну організацію "Українське агентство з авторських та суміжних прав";

- листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.11.2017 "Щодо діяльності ДО УААСП" в якому повідомляється, що ДО УААСП перебуває на обліку Мінекономрозвитку як організація колективного управління на підставі свідоцтва № 3/2003 від 22.08.2003, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

За таких обставин, Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління на підставі свідоцтва № 3/2003 від 22.08.2003.

Така ж позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 у справі 910/16033/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ДО УААСП, маючи статус організації колективного управління в розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права», що підтверджується свідоцтвом Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління №3/2003 від 22.08.2003 p., листом Державної служби інтелектуальної власності від 25.02.2016 р. № 1-12/1596, а також статутом відповідача 1, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст. 47-49 Закону, має необхідний обсяг цивільної дієздатності (в розумінні частини другої статті 203 ЦК України) для вчинення оспорюваного позивачем правочину, а саме укладання з відповідачем 2 ліцензійного договору від 24.05.2016 р. № БВ-14/16, в порядку статті 1109 ПК України.

Також судом було встановлено, що договір, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, спрямований на реальне настання правових наслідків (в розумінні частини 5 статті 203 ЦК України), що підтверджується сплатою відповідачем 2 відповідачу 1 авторської винагороди за цим договором, у тому числі за період з 01.02.2016 р. по 24.05.2016 p.

З огляду на викладене господарський суд міста Києва не вбачає підстав для визнання недійним ліцензійного договору №БВ-14/1б від 24.05.2016 року, укладеного між ФОП Амеліним О.Ю. та Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (в тому числі, стосовно періоду з 01.02.2016 до 24.05.2016 року), а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 20.03.2018 р.