ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" березня 2018 р. Справа № 911/3835/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське", 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Печерська, будинок 2,4,6

про стягнення 388778,25 грн. за договором постачання природного газу №2672/15-ТЕ-17 від 16.10.2015

суддя Шевчук Н.Г.

секретар Матраєва Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №14-70 від 14.04.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 24.01.2018).

суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось у господарський суд з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" про стягнення 388778,25грн, з яких: сума боргу 204451,72грн, пеня 93392,53грн, 3% річних 18548,96грн, 72385,04 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що переданий позивачем відповідачу на виконання укладеного ними договору №2672/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу від 16.10.2015 у період з жовтня по грудень 2015 року природний газ не повністю та з порушенням встановленого договором строку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2017 відкрито провадження у справі №911/3835/17, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.01.2018.

Від позивача 05.01.2018 надійшла заява про уточнення обставин справи щодо періодів нарахування заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Ухвалою суду від 19.02.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2018.

Відповідач 21.03.2018 подав відзив на позовну заяву б/н від 21.03.2018 (вх. № суду 5667/18, т.1, а. с. 91-92), в якому виклав заперечення проти позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та невідповідності вказаних в актах обсягів переданого природного газу обсягам фактично спожитого відповідачем.

Відповідно до частин восьмої та девятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 26.03.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

16.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" (Постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" (Споживач) укладено договір №2672/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2015 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно пункту 2.1. Договору Постачальник передає Споживачеві з 01.10.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 410 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Постачальник передає Споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на запірній/відключній арматурі Споживача. Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (пункт 3.1. Договору).

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Споживача (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.5. Договору не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печатками Споживача та газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8 числа повертає Споживачу та газорозподільному/газовидобувному/газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно пункту 5.1. та 5.2. Договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ встановлюється Кабінетом Міністрів України, тарифи на його транспортування магістральними та розподільними мережами встановлюються НКРЕКП. Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1770, 74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 689,10 грн., ПДВ 20% - 137,82 грн., всього з ПДВ 826,92 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 2495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ - 2994,30 грн.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця , наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 8.2. Договору у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. цього договору Постачальник має право не здійснювати поставку газу Споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Згідно пункту 10.3. Договору строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 12 Договору сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Між ПАТ "НАК "Нафтогаз" та ОСББ "Брест-Литовське" 25.11.2015 укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу від 16.10.2015 №2672/15-ТЕ-17, відповідно до якої внесено зміни в розділ 12 Договору "Адреси та реквізити сторін". Решта умов договору залишено без змін.

На виконання умов договору в жовтні-грудні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1582379,75грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2015 на суму 344685,85грн, від 30.11.2015 на суму 585792,87грн, від 31.12.2015 на суму 651901,03грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Позивач стверджує, що відповідач належним чином умови Договору не виконав, за отриманий природний газ в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 204451,72грн.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Приписами пункту 1 частини першої статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу від 16.10.2015 №2672/15-ТЕ-17 в розмірі 204451,72грн на час прийняття рішення відповідачем не погашена, докази її оплати відповідачем відсутні, вимоги про стягнення з відповідача 204451,72грн основного боргу підлягають задоволенню.

У звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №2672/15-ТЕ-17 від 16.10.2015 позивачем за період прострочення починаючи з 15.12.2015 станом на 05.10.2017 нарахована пеня у сумі 93392,53грн.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що за порушення строків оплати Споживач виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями статті 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше договором між сторонами не встановлено.

Згідно до частини третьої статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, отже нарахування пені має здійснюватись з наступного дня після спливу строку виконання грошового зобовязання та припинитися або в переддень виконання грошового зобов'язання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14) або у відповідне число через шість місяців після дати початку нарахування пені.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені (за заявлений позивачем період), суд встановив, що він не суперечить приписам діючого законодавства і розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 93392,53грн.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача згідно статті 625 Цивільного кодексу України 18548,96 грн. 3% річних та 72385,04 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що він не суперечить вимогам законодавства та обставинам справи, у звязку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі, а з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 18548,96 грн. 3% річних за сукупний період починаючи з 15.12.2015 станом на 05.10.2017 та 72385,04 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2015 по 31.07.2017. Відтак, вимоги про стягнення 18548,96 грн. 3 % річних та 72385,04 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Поданий відповідачем відзив на позовну заяву з доказами в обґрунтування заявлених вимог та доказами направлення його копії відповідачу, подано з пропущенням строку, встановленого частиною восьмою статті 165 Господарського процесуального кодексу України, - відзив поданий через канцелярію суду 21.03.2018, тоді як останній день строку для його подання 19.02.2018.

В силу частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини третьої статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. При цьому, як визначено частиною восьмою статті 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Зважаючи на те, що відповідач в своєму клопотанні про поновлення строку для надання відзиву не обґрунтував неможливість подання доказів, у строк, визначений частиною третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України, подані відповідачем докази долучені до матеріалів справи, однак, до розгляду судом не прийняті. При цьому судом враховано, що долучені відповідачем до відзиву місячні звіти за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року є технічною документацією та не спростовують доводи позивача, які підтверджені актами приймання-передачі природного газу.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 204451,72грн, пені у сумі 93392,53грн, 3% річних у сумі 18548,96грн, 72385,04грн інфляційних втрат є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і, відповідно, підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Печерська, будинок 2,4,6, код 38943230) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, код 20077720) 204451 (двісті чотири тисячі чотириста пятдесят одну) грн. 72 коп. основного боргу, 93392 (девяносто три тисячі триста девяносто дві) грн. 53 коп. пені, 18548 (вісімнадцять тисяч пятсот сорок вісім) грн. 96 коп. 3% річних, 72385 (сімдесят дві тисячі триста вісімдесят пять) грн. 04 коп. інфляційних втрат та 5831 (пять тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 67 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до статей 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано:30.03.2018