ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

27 березня 2018 року Справа № 915/246/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.

розглянувши заяву без номера без дати Фермерського господарства «Південні Лани» про забезпечення позову у справі

За позовом: Фермерського господарства «Південні Лани», 57210, Миколаївська область, Вітовський район, смт.Воскресенське, вул.Соборна, 58

До 1-го відповідача: Вітовської районної державної адміністрації, 54050, м.Миколаїв, пр.Богоявленський, 306

До 2-го відповідача: Первомайської загальноосвітньої школи I-III ступенів, 57232, Миколаївська область, Вітовський район, смт.Первомайське, вул.Ювілейна, 13

про: визнання права ФГ Південні Лани» на проведення сільськогосподарських робіт по вирощуванню та збиранню врожаю озимих зернових

26.03.2018 Фермерське господарство «Південні Лани» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №26 від 23.03.2018 в якій просить суд визнати право Фермерського господарства «Південні Лани» на проведення сільськогосподарських робіт по вирощуванню та збиранню врожаю озимих зернових на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0500 площею 156,0612 в межах Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, які засіяні ним у відповідності з договором суборенди цієї земельної ділянки від 28.03.2012 з додатковими угодами.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається зокрема, на ч.4 ст.8, ст.25, ст.27, ч.1, 2 ст.28, ч.1 ст.31, ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.651, 652 Цивільного кодексу України, п.33, п.34, п.35, п.36 Договору суборенди землі від 28.03.2012.

Разом із позовною заявою Фермерським господарством «Південні Лани», подана заява без номера без дати про забезпечення позову в якій просить суд:

- заборонити Вітовській районній державній адміністрації Миколаївської області укладати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0500 площею 156,0612 га в межах Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області та передати її у користування іншим особам до вирішення судом по суті спору за позовом Фермерського господарства «Південні Лани».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник (позивач) зазначає наступне.

28.03.2012 р. між позивачем та відповідачем - 2 укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0500 загальною площею 156,0612 га для ведення підсобного сільського господарства на території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області строком на 5 місяців. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області 02.10.2012 р., а земельна ділянка передана позивачу за актом прийому-передачі від 05.10.2012 р. згідно з п.16 договору. Листом від 11.09.2012 р. за № 3626/01-22/3-12 відповідач - 1 надав згоду відповідачу - 2 на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки.

10.12.2012 р. між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до вказаного договору суборенди, згідно з якою збільшили строк суборенди до 15 років. Ця угода зареєстрована тим же органом 11.12.2012.

У зв'язку з прийняттям відповідачем 1 розпорядження від 14.03.2017 р. № 101-р про збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та орендної плати, укладенням між відповідачем - 1 з відповідачем - 2 відповідної додаткової угоди від 20.03.2017 р. до укладеного між ними договору оренди вищевказаної земельної ділянки від 14.02.2012 р., у якій ці позиції також збільшені відповідним чином, Відповідач 2 направив Позивачу лист від 10.05.2017 р. № 152, у якому відповідно до умов Договору суборенди повідомив позивача про збільшення розміру орендної плати до 8 % (замість 1,5%) від нормативної грошової оцінки та про необхідність сплачувати 2% від нормативно-грошової оцінки у вигляді благодійної допомоги навчальному закладу. Позивач погодився з висунутими йому новими умовами, підписав відповідну додаткову угоду до договору суборенди та 27.07.2017 р. проведена її державна реєстрація.

Листом від 20.02.2018 р. № 60 відповідач - 2 направив позивачу пропозицію щодо розірвання договору суборенди. У вказаному листі повідомив, що відповідачі достроково розірвали укладений між ними договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 14.02.2012 р. та запропонував достроково розірвати договір суборенди з направленням проекту угоди про дострокове розірвання договору суборенди. Не погодившись із вказаною пропозицією позивач 21.02.2018 направив на адресу відповідачів лист. На цей лист Відповідач 2 не надав відповіді до цього часу, а в.о. керівника відповідача - 1 замість відповіді по суті направила йому лист від 03.03.2018 р. № 734/01-19/7-18, у якому з посиланням на ст.8 Закону України «Про оренду землі» вказала, що «... договір оренди землі припинив чинність 12.10.2017 року згідно даних, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Тому, договір суборенди є таким, що припинений...», та що суборендар не має переважного права оренди. Вказує, що за наявної у позивача інформації відповідач - 1 має намір з порушенням закону передати вищевказану земельну ділянку в оренду іншому суб'єкту господарювання, який може у позасудовому порядку перешкодити позивачу вести на ній господарську діяльність, у зв'язку з чим є висока ймовірність спричинення незаконними діями відповідачів значних збитків позивачу і, як наслідок, у регресному порядку, їм же самим, у зв’язку з цим на підставі ст. ст. 137, 138 ГПК України просить суд застосувати заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв’язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

2. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв’язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, що не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до ч.7 ст.140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями), - судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1762,00 гривень.

Підпунктом 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначена ставка судового збору за подання заяви до господарського суду про забезпечення позову, яка становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Фермерським господарством «Південні Лани» подана заява про забезпечення позову, за подання якої справляється судовий збір, встановлений Законом України “Про судовий збір” у розмірі 881,00 грн. (1762,00 грн. Х 0,5).

Як вбачається з наданого позивачем платіжного доручення №652 від 23.03.2018 ним сплачено судовий збір лише в розмірі 850,00 грн.

Отже, заявником не надано до суду доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, що є порушенням ч.5 ст. 139 ГПК України та підставою для повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Заяву без номера без дати Фермерського господарства «Південні Лани»

про забезпечення позову повернути заявнику.

Додаток:

- заява без номера без дати про забезпечення позову з додатками – на 3-х

аркушах.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI “Перехідні положення” ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.О. Семенчук