РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018Справа № 910/20301/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебтфорт Україна"

про стягнення 147 493,98 грн.

за участю представників:

від позивача:Полегенько К.А. - представник за довіреністю № 2566 від 12.12.2017 р.
від відповідача:П'ясецька В.Ю. - представник за довіреністю № 02/01-2 від 02.01.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - ПАТ "Укртелеком") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебтфорт Україна" (далі - ТОВ "Дебтфорт Україна") про стягнення 227 493,98 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг бізнес-мережі № 1515 від 01.05.2016 р., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ПАТ "Укртелеком" просить суд стягнути з ТОВ "Дебтфорт Україна" основний борг в сумі 186 789,94 грн., пеню в сумі 386,33 грн., інфляційну складову боргу в сумі 33 747,77 грн. та 3 % річних в сумі 6 569,94грн., а всього - 227 493,98 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.11.2017 р. за вказаним позовом було порушене позовне провадження у справі.

Згідно з ухвалою господарського суду м. Києва від 18.12.2018 р. розгляд справи було вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за правилами, встановленими новою редакцією ГПК України, що набрала чинності з 15.12.2017 р.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку із оплатою відповідачем частини основного боргу, відповідно до якої ПАТ "Укртелеком" просило стягнути з відповідача основний борг в сумі 106 789,94 грн., пеню в сумі 386,33 грн., інфляційну складову боргу в сумі 33 747,77 грн. та 3 % річних в сумі 6 569,94грн., а всього - 147 493,98 грн. Вказана заява була подана з додержанням вимог ст. 46 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Також після початку розгляду справи по суті (19.03.2018 р.) позивач подав уточнені позовні вимоги, відповідно до яких просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 107 176,27 грн., інфляційну складову боргу у сумі 33 747,77 грн. та 3 % річних у сумі 6 569,94 грн., що разом складає - 147 493,98 грн. Вказану заяву суд долучив до матеріалів справи, але до розгляду не прийняв, оскільки дана уточнююча заява за своєю суттю направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України у разі, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, позивач має право змінити предмет або підставу позову не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі. При цьому одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги (відповідно до заяви від 14.02.2018 р.) підтримав, просив їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача відзиву не надав, зазначив про часткову сплату суми основного боргу, заявив чергове клопотання про відкладення розгляду справи, у якому судом було відмовлено, як необгрунтованому.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2016 р. між ПАТ "Укртелеком" (оператор) та ТОВ «М.Б.А.-Україна», правонаступником якого є ТОВ "Дебтфорт Україна" (абонент), був укладений договір про надання послуг бізнес-мережі (далі - договір). Відповідно до умов цього договору оператор надає абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, що визначаються в замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до договору, та сплачує їх вартість.

Відповідно до пункту 2.2 договору перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики, порядок надання послуг абоненту визначаються в замовленні послуг, в окремих угодах і додатках до цього договору, що підписуються сторонами та є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.4 даної угоди передбачено, що датою початку надання замовлених абонентом послуг вважається дата, яка визначена у відповідному акті та/або в наряді на підключення послуг.

Згідно з пунктами 4.1-4.3 договору абонент має здійснити оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними в додатках до угод до цього правочину та умовами Укртелекому. Оплата наданих телекомунікаційних послуг здійснюється авансом (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит. Рахунок (рахунок-акт) за послуги абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Договір набирає чинності за дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 р. (п. 5.1).

Додатковою угодою № 2 від 01.06.2016 р. ПАТ "Укртелеком" надало відповідачу телефонну лінію для підключення телефонних номерів та іншого зв'язку у приміщенні абонента за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, буд. 6.

Також сторони погодили тарифні плани надання відповідачу послуг зв'язку, іх вартість та терміни надання послуг, про що були укладені відповідні замовлення про надання/зміну послуг та акти здавання-приймання виконаних робіт з підключення послуг. Однак, у подальшому додатковими угодами № 6 від 16.07.2016 р., № 7 від 19.10.2016 р. та № 9 від 01.05.2017 р. абонент відмовився, а оператор прийняв таку відмову від надання частини замовлених за договором послуг.

Також у судовому засіданні встановлено, що на виконання своїх зобов'язань ПАТ "Укртелеком" у період з 01.05.2016 р. по 30.09.2017 р. надало відповідачу послуги зв'язку на загальну суму 436 937,52 грн., що підтверджується актами надання послуг за вказаний період. У свою чергу, ТОВ "Дебтфорт Україна" вартість наданих послуг оплатило частково, на суму - 291 598,94 грн., у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 145 338,58 грн.

З матеріалів справи справи вбачається, що у подальшому позивачем було проведено коригування розрахунків наданих послуг у період з травня 2016 р. по липень 2016 р., у зв'язку із чим останній зменшив вартість наданих послуг на суму у розмірі 37 048,64 грн. (16 896,19 грн. (зменшено трафік у червні 2016 р.) + 21 652,45 грн. (зменшено трафік у липні 2016 р.) - 1 500,00 грн. (зроблене коригування у липні 2016 р. за нараховані у травні 2016 р. послуги у більшому розмірі)).

Отже, судом встановлено, що у ТОВ "Дебтфорт Україна" виникла заборгованість з оплати вартості наданих послуг у сумі 108 789,94 грн. ( 436 937,52 грн. - 291 598,94 грн. - 37 048,64 грн.), тобто сума заборгованості є більшою, ніж заявлено позивачем - 106 789,94 грн. Проте, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд розглядає вимоги ПАТ "Укртелеком" у заявленій позивачем сумі - 106 789,94 грн.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що під час розгляду справи - 14.03.2018 р. ТОВ "Дебтфорт Україна" сплатило позивачу частину основного боргу за надані послуги у сумі 2 000,00 грн., відтак, провадження у цій частині позовних вимог (стягнення основного боргу на суму 2 000,00 грн.) необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Щодо іншої частини позову про стягнення заборгованості у сумі 104 789,94 грн. суд зазначає, що відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним цієї заборгованості не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в сумі 104 789,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 386,33 грн, яку також просив стягнути у судовому порядку.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про телекомунікації» у разі затримки плати за надані оператором телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Також пунктом 4.4 договору сторони погодили нарахування пені за прострочення оплати послуг, яка починає нараховуватись з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду, зазначеного у п. 4.3 договору.

Провівши перерахунок заявленої позивачем пені відповідно до облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 382,33 грн., тобто у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, оскільки відповідач здійснив невірний розрахунок пені.

Також у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 33 747,77 грн. - інфляційної складової боргу та 6 569,94 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлений судом факт порушення відповідачем грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний розрахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в сумі 6 569,94грн. та інфляційна складова боргу в сумі 26 277,98 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки при розрахунку інфляційної складової боргу, позивачем був невірно визначений індекс іфляційних нарахувань у заявлений ним період.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 202, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебтфорт Україна" про стягнення 147 493,98 грн. в частині стягнення основної заборгованості в сумі 2 000,00 грн. закрити.

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебтфорт Україна" про стягнення 145 493,98 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебтфорт Україна" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 3, офіс 307, ідентифікаційний код 40298050) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ідентифікаційний код 21560766) заборгованість у сумі 104 789 (сто чотири тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 94 коп., пеню у сумі 382 (триста вісімдесят дві) грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 26 277 (двадцять шість тисяч двісті сімдесят сім) грн. 98 коп., 3 % річних у сумі 6 569 (шість тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 94 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн. 30 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 березня 2018 року.

Повний текст рішення складений 26 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.