РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018Справа № 910/20666/17

За позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжна Плюс";

про стягнення 22 901,01 грн.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Луценко О. В., представник, довіреність № б/н від 17.07.2017 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 11 200,00 грн. боргу, 1 721,31 грн. інфляційної складової боргу, 379,70 грн. трьох відсотків річних, 9 600,00 грн. пені, 2 000,00 грн. суми дострокової сплати винагороди (роялті), а також 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 року порушено провадження у справі № 910/20666/17, розгляд справи призначено на 16.01.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року вирішено справу № 910/20666/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, підготовче засідання у справі №910/20666/17 призначено на 01.02.18.

В підготовче судове засідання 01.02.2018 року представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 року підготовче засідання відкладено до 20.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 року закрито підготовче засідання та призначити справу № 910/20666/17 до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 року відкладено розгляд справи до 01.03.2018 р.

Під час розгляду спору по суті позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 01.03.2018 не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки ухвала була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

01 травня 2015 року між Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КНЯЖНА ПЛЮС» було укладено Договір №КБР-69/05/15 (надалі-договір).

Відповідно до п. 3.1. договору відповідач визнає, що він здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів. Позивач, в свою чергу, надав відповідачу згідно з цим договором невиключне право на таке виконання.

За надане невиключне право відповідач відповідно до пункту 3.3. договору зобов'язаний перераховувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до договору не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

Строк дії Договору визначено в п. 6.1. Договору: він набрав чинності з моменту його підписання, тобто з 01.05.2015 року і та діяв до 30.04.2016 року. У пункті 6.2. договору зазначено, що у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 6.1. дати припинення дії договору, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутнє будь яке повідомлення однієї зі сторін про припинення дії договору, суд приходить до висновку, що договір станом на день розгляду справи є чинним.

Згідно п. 1.2. додатку № 2 до договору загальна сума щомісячної винагороди набуття чинності договором (тобто з 01.05.2015 року) складає 400 (чотириста) гривень.

Як встановлено судом, відповідачем було здійснено лише 3 платежі за період дії договору на суму 1 200,00 грн., проте неоплачений період згідно з договором є з серпня 2015 року по листопад 2017 року.

Таким чином, основана заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 11 200,00 грн.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першої та другої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, з'ясувавши, що позивач є організацією колективного управління; ним і відповідачем укладено договір, за яким користувачу передано невиключні права на використання будь-яких (усіх) творів, що не суперечить чинному законодавству України; сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, - господарський суд дійшов висновку, що договір є укладеними в належній формі.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зібрані у справі докази свідчать, що станом на час розгляду спору по суті договір є чинним, доказів протилежного відповідачем не подано.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання в силу припису статті 525 ЦК України не допускається.

Оскільки зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжна Плюс за договором не виконані, то вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу обґрунтована та підлягає задоволенню у сумі 11 200,00 грн.

Крім основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 379,70 грн. 3% річних, 1 721,31 грн. втрат від інфляції, 9 600,00 грн. штрафу та 2 000,00 грн. дострокової сплати винагороди.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що такий розрахунок правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 379,70 грн. 3% річних та 1 721,31 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 3.6. договору сторони встановили, що у разі прострочення користувачем платежу стосовно одного місяця на строк більший ніж чотири місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання Винагороди (Роялті) за Строк в повному обсязі.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу та суми дострокової сплати винагороди, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що такий розрахунок правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 9 600,00 грн. штрафу та 2 000,00 грн. дострокової сплати винагороди.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати винагороди за договором не подав.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжна Плюс" (04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 6, корп. 4, офіс 2, ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, будинок 23, офіс 1016; ) 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. основного боргу, 379 (триста сімдесят дев'ять) грн. 70 коп. трьох відсотків річних, 1 721 (одну тисячу сімсот двадцять одну) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 9 600 (дев'ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. штрафу, 2 000 (дві тисячі) грн. дострокової сплати винагороди та 1 600, 00 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 16.03.2018 р.