донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.03.2018р. справа №6/185

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді секретар судового засідання за участю представників: від позивача: від відповідача: від ВДВС ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на ухвалу господарського суду Луганської області
від09.01.2018 року
за скаргою ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на діїСвятошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ
у справі за позовом до відповідача про№6/185 (суддя Зюбанова Н.М.) ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області Державного підприємства Луганськвугілля, м. Київ стягнення 1 557 600,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області звернулось до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії та бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ при виконанні наказу господарського суду Луганської області № 6/185 від 23.11.2009 р., якою просило: визнати рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7, оформлене у вигляді повідомлення від 11.12.2017р., неправомірним; зобовязати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві прийняти до свого провадження наказ господарського суду Луганської області № 6/185 від 23.11.2000р. після його пересилання з Ленінського ВДВС Луганського МУЮ.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.01.2018 року у справі №6/185 у задоволенні скарги стягувача за листом від 11.12.2017 року на дії Святошинського РВ ДВС міста ОСОБА_6 ТУЮ у місті Києві відмовлено.

Судом зазначено, що у відповідності до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. У звязку з тим, що згідно з постановою від 24.11.2015 Ленінського ВДВС Луганського МУЮ (арк. справи 109) виконавче провадження з примусового виконання наказу суду від 23.11.2009 було закінчено, застосування положень вказаного вище п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII є неможливим. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що стягувач при зверненні до Святошинського РВ ДВС міста ОСОБА_6 ТУЮ у місті Києві мав сплачувати авансовий внесок, передбачений ст. 26 Закону України № 1404-VIII, на загальних підставах.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить ухвалу господарського суду Луганської області від 09.01.2018 року у справі №6/185 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою визнати рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7, оформлене у вигляді повідомлення від 11.12.2017 року, неправомірним; зобовязати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до свого провадження наказ господарського суду Луганської області №6/185 від 23.11.2009 року після його пересилання з Ленінського ВДВС Луганського МУЮ.

Апелянт наполягає на неправомірності прийнятої судом ухвали та невірному застосуванні судом приписів чинного законодавства. Вказує, що постановою Ленінського ВДВС Луганського МУЮ від 24.11.2015р. дійсно було закінчено виконавче провадження № 16423940 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 ХІУ), згідно з якою виконавче провадження закінчується у разі, зокрема, направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби. Отже, зазначена постанова не є фактичним закінченням виконавчого провадження, а є закінченням здійснення відповідних дій окремим органом ДВС. За результатами пересилання з одного органу ДВС до іншого, наказ суду було втрачено. Стягувач не впливав на цей процес та не міг запобігти такому розвитку подій. Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.11.2017р. видано дублікат наказу, який був направлений стягувачем до Святошинського районного ВДВС міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві, неправомірні дії якого з повернення наказу є предметом оскарження.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ ДТЕК Свердловантрацит на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.01.2018 року у справі №6/185; встановлено строк до 05.03.2018 для подання іншими учасниками судового процесу відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2018 апеляційну скаргу ТОВ ДТЕК Свердловантрацит на ухвалу господарського суду Луганської області від 09.01.2018 у справі №6/185 призначено до розгляду на 20.03.2018.

Учасники справи не скористалися правом участі представника в засіданні суду апеляційної інстанції, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників в судове засідання не визнавалася судом обовязковою.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За положеннями ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з приписами п. п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.11.2009 у справі № 6/185 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства Луганськвугілля, м. Луганськ на користь Державного підприємства «Свердловантрацит», м. Свердловськ Луганської області борг у сумі 1 557 600,00 грн., витрати зі сплати державного мита у сумі 15576,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

23.11.2009р. на примусове виконання рішення у справі № 6/185 видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2009 (а.с.10, 38, 62, 107) було відкрите виконавче провадження № 16423940 з виконання наказу № 6/185, виданого 23.11.2009р. господарським судом Луганської області про стягнення з ДП «Луганськвугілля» на користь ДП «Свердловантрацит» боргу у сумі 1 557 600,00 грн., витрати зі сплати державного мита у сумі 15576,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.03.2012 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення по даній справі №6/185, Державне підприємство «Свердловантрацит» на ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит».

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.10.2015 задоволено заяву ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» № 08-106 від 25.09.2015 року про видачу дублікату наказу по справі № 6/185 та відновлення справи № 6/185. Відновлено справу № 6/185 в певній частині. ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» дублікат наказу від 23.11.2009 року у справі № 6/185 про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Луганськ, вул. Лермонтова, буд.1в, код 32473323, на користь Державного підприємства «Свердловантрацит», м. Свердловськ Луганської області, вул. Енгельса, 1, код 32355669, боргу у сумі 1 557 600,00 грн., витрат зі сплати державного мита у сумі 15 576,00 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн. В підставу видачі дублікату судом покладено втрату виконавчого провадження № 16423940 від 16.12.2009 року (у звязку з проведенням антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження цілісності України), що підтверджується довідкою Ленінського ВДВС Луганського МУЮ № 1063 від 04.09.2015 року.

Постановою (без зазначення номеру виконавчого провадження) головного державного виконавця Ленінського ВДВС Луганського МУЮ Григоренко (а.с. 109) при примусовому виконанні наказу №6/185, виданого 23.11.2009р. господарським судом Луганської області, у звязку з надходженням до Відділу заяви стягувача ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» про направлення виконавчого документу за місцем реєстрації боржника ДП «Луганськвугілля», а саме 03680, м. Київ пров. Приладний буд. 2-А, без перевірки майнового стану боржника, керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено виконавче провадження закінчити, копію постанови направити до головного територіального управління юстиції у м. Києві для виконання відповідним відділом ДВС по територіальності, сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ до відома.

Докази надсилання органом ДВС постанови та виконавчого документа в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.11.2017 задоволено заяву стягувача ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит за листом від 13.09.2017 про видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області від 23.11.2009 у справі № 6/185.

Видано (вдруге) дублікат наказу господарського суду Луганської області від 23.11.2009 про стягнення з ДП Луганськвугілля, м. Луганськ, вул. Лермонтова, буд. 1в, код 32473323, на користь ДП Свердловантрацит, м. Свердловськ Луганської області, вул. Енгельса, 1, код 32355669, боргу у сумі 1 557 600,00 грн., витрат зі сплати державного мита у сумі 15 576,00 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

В підставу ухвали про видачу дублікату наказу судом покладено пояснення позивача по справі за листом від 17.10.2017 про втрату дублікату наказу при пересиланні його від Ленінського ВДВС Луганського МУЮ до ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві; зазначено, що факт закінчення виконавчого провадження підтверджено наданою стягувачем постановою від 24.11.2015 (без вказання органу яким винесено постанову та номеру виконавчого провадження, яке закінчено цією постановою).

Стягувачем до матеріалів справи не надано копії заяви з якою він звернувся до Святошинського районного відділу ДВС міста Києва. Проте, державний виконавець Святошинського РВ ДВС міста Києва ОСОБА_6 ТУЮ у місті Києві, розглянувши заяву щодо примусового виконання наказу (дублікату) № 6/185, виданого 23.11.2009р. господарським судом Луганської області про стягнення заборгованості у розмірі 1 573 412,00грн. (боржник ДП «Луганськвугілля», м. Київ, стягувач ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» м. Київ), на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску, 11.12.2017р. виніс Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит», не погодившись з наведеними діями ДВС, звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського РВ ДВС міста ОСОБА_6 ТУЮ у місті Києві при виконанні наказу Господарського суду Луганської області № 6/185 від 23.11.2009, яка обґрунтована тим, що сплата авансового внеску за ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не має вноситись, оскільки наказ знаходився на виконанні та його було втрачено при пересиланні між підрозділами виконавчої служби.

Отже, предметом скарги є оцінка законності дій державного виконавця з винесення Повідомлення від 11.12.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції до 15.12.2017р.) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VІІ.

Згідно з приписами ст.1наведеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ч. 7 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ від 02.06.2016, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. N 1-рп/99 дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду заяви щодо примусового виконання наказу (дублікату) № 6/185, виданого 23.11.2009р. господарським судом Луганської області, що подана скаржником до Святошинського РВ ДВС м.Київ, державним виконавцем 11.12.2017р. складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання , у звязку із тим що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Так, за приписами ч. 2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби. У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Отже, вищенаведеними приписами законодавства передбачено сплату авансового внеску при зверненні стягувачів до органу ДВС із заявою про примусове виконання рішення, а також вичерпний перелік стягувачів, які звільнені від його сплати та випадки, коли авансовий внесок не сплачується.

За п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла станом на час прийняття оспорюваного Повідомлення) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № 16423940 з виконання наказу № 6/185, виданого 23.11.2009р. господарським судом Луганської області про стягнення з ДП «Луганськвугілля» на користь ДП «Свердловантрацит» боргу у сумі 1557600,00 грн., витрат зі сплати державного мита у сумі 15576,00 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн., є втраченим в 2014 році, про що свідчить довідка Ленінського ВДВС від 04.09.2015р.

Порядок відновлення втраченого виконавчого провадження врегульований розділом XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.12 № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2014 р. N 1970/5), (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 20.07.17 № 2314/5 це розділ XV), згідно з яким за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають, зокрема, втрачене виконавче провадження або його матеріали.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження, поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення. До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть додаватися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку.

Державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові (п.14.4 Інструкції (п.15.4 інструкції в новій редакції).

У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою державного виконавця він у постанові роз'яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження (п.14.5 Інструкції (п.15.5 інструкції в новій редакції). Відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом (п.14.7 Інструкції (п. 15.7 Інструкції в новій редакції).

Відомості про відновлення Ленінським ВДВС Луганського МУЮ виконавчого провадження №16423940 Ленінським ВДВС Луганського МУЮ в матеріалах справи відсутні.

Відомості про звернення стягувача з заявою про відновлення виконавчого провадження №16423940 матеріали справи також не містять.

Звернення скаржника до Святошинського районного ВДВС міста ОСОБА_6 з дублікатом наказу у справі № 6/185 відбулося в 2017році.

Наведене вище свідчить, що при звернені стягувача до Святошинського районного відділу ДВС м. Києва мали бути дотримані приписи ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 щодо надання до заяви про примусове виконання рішення квитанції про сплату авансового внеску.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» на дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві.

Враховуючи наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду Луганської області від 09.01.2018р. у справі № 6/185.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали господарського суду Луганської області від 09.01.2018р. у даній справі, покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 271, 275, 276, 281-284, 343 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області на ухвалу господарського суду Луганської області від 09.01.2018р. у справі № 6/185 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 09.01.2018р. у справі № 6/185 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

В судовому засіданні 20.03.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 26.03.2018р.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано 5екз.

1 - позивачу;

1 - представнику;

1 відповідачу;

1 Святошинський РВ ДВС;

1 - у справу.