ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

28.03.2018м. ДніпроСправа № 904/1228/18

За позовом Державного підприємства "Спецагролізинг", м. Київ

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-Технічна Компанія", с. Промінь Солонянського району Дніпропетровської області

про розірвання договору фінансового лізингу від 25.05.2015 № 15/2015-ДФЛ та вилучення предмету лізингу

Суддя Рудь І.А.

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Спецагролізинг" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить:

- розірвати договір фінансового лізингу від 25.05.2015 № 15/2015-ДФЛ, укладений із Приватним сільськогосподарським підприємством "Агро-Технічна Компанія";

- вилучити у Приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-Технічна Компанія" з передачею позивачу: комбайн зернозбиральний КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський № 335; комбайн зернозбиральний КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський № 240, загальною вартістю 1 164 662 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані істотним порушенням відповідачем умов спірного договору.

Ухвалою господарського суду від 28.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 26.04.2018.

Разом із позовною заявою ДП "Спецагролізинг" подало заяву про забезпечення позову від 14.03.2018 № 366, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони ПСП "Агро-Технічна Компанія" використання, експлуатацію комбайнів зернозбиральних КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводські № № 335, 240.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на систематичне та тривале невиконання відповідачем умов спірного договору. Зазначає, що відповідач письмово визнає наявність простроченої заборгованості, проте не вчиняє заходів з її погашення, не повертає техніку, продовжує її використовувати, чим збільшує її зношеність та кількість напрацьованих мотогодин, що безпосередньо впливає на зменшення вартості майна, яким очевидно і протиправно користується відповідач. Стверджує, що незастосування судом заходів забезпечення позову утруднить виконання судового рішення в частині вилучення майна в тому стані, який існував на момент звернення позивача з позовом внаслідок протиправного використання відповідачем техніки в неоплачений період часу та після ухвалення судом рішення про розірвання договору. Фактично відповідач не буде обмежений в праві протиправного використання майна позивача без достатніх правових підстав і збільшуватиме втрати позивача від діяльності недобросовісного лізингоодержувача, дозволить йому переховувати комбайни та перешкоджати швидкому виконанню судового рішення в разі задоволення позову. Позивач вважає, що встановлений законом процесуальний час на розгляд справи задля ухвалення судового рішення по суті заявлених позовних вимог достатній, аби судове рішення було ухвалене до початку сезонного використання комбайнів за цільовим призначенням (з урахуванням сезонності виробництва в сільському господарстві). Відтак, накладання заборони судом не впливатиме на господарську діяльність відповідача і водночас забезпечуватиме, з одного боку, виконання рішення суду в разі задоволення позов, а з іншого - спонукатиме відповідача належно виконувати свої процесуальні обов'язки в ході судового розгляду задля найшвидшого ухвалення судового рішення, оскільки в разі відмови в задоволенні позову заходи забезпечення позову будуть скасовані і не перешкоджатимуть використанню комбайнів за цільовим призначенням.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ДП "Спецагролізинг" з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (п. 3 постанови Пленуму).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов може забезпечуватися забороною відповідачу вчиняти певні дії. Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 даної статті позов також може забезпечуватися іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу використання, експлуатацію комбайнів зернозбиральних КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводські № № 335, 240, що є предметом лізингу за договором фінансового лізингу від 25.05.2015 № 15/2015-ДФЛ, з вимогою про розірвання якого позивач звернувся до господарського суду.

У даному випадку, господарський суд не вбачає наявності зв'язку між заходом забезпечення позову, про який просить позивач, і предметом позовної вимоги, зокрема, в контексті того, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Необгрунтованим також є твердження позивача про протиправне використання відповідачем спірної техніки без достатніх правових підстав, оскільки на даний час договір фінансового лізингу від 25.05.2015 № 15/2015-ДФЛ не є припиненим. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано доказів того, що він, з урахуванням систематичного та довготривалого порушення відповідачем умов договору в частині сплати лізингових платежів, скористався своїм правом на дострокове розірвання договору та звертався до відповідача із вимогою про термінове повернення майна, відповідно до умов п. п. 10.1, 16.3 договору.

Враховуючи характер спору та надані позивачем на підтвердження заяви докази, суд вважає, що спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу використання та експлуатації предмету лізингу за спірним договором, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

За приписами ч. 6, 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову Державного підприємства "Спецагролізинг" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 28.03.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1