ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2018

Справа № 910/880/18

за позовом          Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних

споруд м. Києва»

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект»

про                    стягнення 387,87 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» про стягнення 387,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на проведення між ним та відповідачем зустрічної звірки, за результатами якої проведено аналіз фактичних витрат відповідача та встановлено порушення вимог п. 6.1.1.Б Д.1.1-7:2013 “Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної організації на будівництво”, затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 08.08.2013 №374, з огляду на що зроблено висновок про те, що відповідачем завищено вартість проектних робіт по об’єкту “Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва” за договором №ТКДМП-1218/010320-А від 24.07.2013 на суму 387,87 грн., що відображено у додатку №2 до довідки зустрічної звірки у ТОВ “Інститут “Київдормістпроект” від 13.04.2017 №06-21/11з, що підписана відповідачем без зауважень. За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача суму зайво сплачених коштів у розмірі 387,87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 позовну заяву Комунального підприємства “Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва” залишено без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом належного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та правових підстав позову, зокрема, щодо обставин прийняття позивачем виконаного підрядником обсягу робіт за договором №ТКДМП-1218/010320-А від 24.07.2013, їх вартості; зазначення доказів, якими такі обставини (щодо обсягу виконаних робіт та вартості) підтверджені; визначення правової природи позовних вимог про стягнення грошових коштів, які, за твердженням позивача, зайво сплачені, та надання відповідного нормативно-правового обґрунтування наявності підстав для стягнення цих коштів з відповідача; встановлено позивачу строк для усунення недоліків – протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

09.02.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п’ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі №910/880/18 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи норми п. 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін позивачем подано не було, у зв’язку з чим, враховуючи також, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив – протягом п’яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п’яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

02.03.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2013 між Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» (виконавець, відповідач) укладено договір №ТКДМП-1218/010320-А на здійснення авторського нагляду, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов’язання за плату, відповідно до умов цього договору здійснювати авторський нагляд по об’єкту «Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва».

За змістом п. 2.1. договору, вартість робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни – 158898,00 грн., в тому числі авторський нагляд – 132415,00 грн., податок на додану вартість – 26483,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Судом встановлено, що позивачем та відповідачем підписано акт №1 здачі-приймання робіт від 25.12.2013, відповідно до якого виконавцем здійснено авторський нагляд по об’єкту «Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва» за договором №ТКДМП-1218/010320-А на суму 1000,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем було перераховано відповідачу 1000,00 грн. на виконання договору №ТКДМП-1218/010320-А, що підтверджується платіжним дорученням №641 від 26.12.2013.

Судом встановлено, що Державною аудиторською службою України проведено ревізію господарської діяльності позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» за період з 01.01.2013 по 31.12.2016, у якому, зокрема, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір №ТКДМП-1218/010320-А на здійснення авторського нагляду. Згідно з актом здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт за Договором, відповідачем виконані роботи на суму 1000,00 грн., які оплачено замовником в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачем та відповідачем підписано документ, іменований Аналіз фактичних витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» та отриманого доходу від замовника Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» по об’єктах, по яких недотримано вимог ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної організації на будівництво», згідно з яким по договору № ТКДМП-1218/010320-А зазначено різницю у розмірі 387,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на проведення між ним та відповідачем зустрічної звірки, за результатами якої проведено аналіз фактичних витрат відповідача та встановлено порушення вимог п. 6.1.1.Б Д.1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної організації на будівництво», затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 08.08.2013 №374, з огляду на що зроблено висновок про те, що відповідачем завищено вартість робіт щодо здійснення авторського нагляду по об’єкту «Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва» за договором № ТКДМП-1218/010320-А від 24.07.2013 на суму 387,87 грн., що відображено у додатку №2 до довідки зустрічної звірки у ТОВ «Інститут «Київдормістпроект» від 13.04.2017 №06-21/11з, що підписана відповідачем без зауважень. За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача суму зайво сплачених коштів у розмірі 387,87 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24.07.2013 між Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» (виконавець, відповідач) укладено договір № ТКДМП-1218/010320-А на здійснення авторського нагляду, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов’язання за плату, відповідно до умов цього договору здійснювати авторський нагляд по об’єкту «Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва».

Як встановлено судом, Державною аудиторською службою України проведено ревізію господарської діяльності позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» за період з 01.01.2013 по 31.12.2016, у якому, зокрема, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір №ТКДМП-1218/010320-А на здійснення авторського нагляду. Згідно з актом здачі-приймання робіт по здійсненню авторського нагляду за Договором, відповідачем виконані роботи на суму 1000,00 грн., які оплачено замовником в повному обсязі. Однак, унаслідок недотримання вимог п. 6.1.1. ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної організації на будівництво», затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 08.08.2013 №374, позивачеві завдано збитків.

Як встановлено судом, позивачем та відповідачем підписано акт №1 здачі-приймання робіт від 25.12.2013, відповідно до якого виконавцем здійснено авторський нагляд по об’єкту «Будівництво Великої кільцевої дороги на ділянці від вул. Богатирської до Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва» за договором №ТКДМП-1218/010320-А на суму 1000,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем було перераховано відповідачу 1000,00 грн. на виконання договору №ТКДМП-1218/010320-А, що підтверджується платіжним дорученням №641 від 26.12.2013.

В акті здачі-приймання робіт від 25.12.2013 зазначено, що здійснення авторського нагляду відповідає умовам Договору і в належному порядку оформлено.

Приписами ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Водночас, позивачем заявлено до стягнення суму грошових коштів, які, на його думку, є такими, що зайво сплачені, тобто виходячи зі змісту заявлених вимог, з урахуванням підстав позову, позивачем фактично заявлено до стягнення понесені збитки.

Поняття збитків розкривається у Цивільному кодексі України у статті 22, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22). При цьому частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивачем не доведено наявність усіх елементів цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, не доведено наявність збитків як таких, що спричинені неналежним (з порушенням умов договору) виконанням зобов'язання відповідачем, тому у разі прийняття виконаних за договором послуг, відсутні підстави для відшкодування у зв’язку з таким виконанням (оціненим замовником як належне) збитків.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо того, що підставою для повернення коштів є висновки за результатами ревізії, проведеної Державною аудиторською службою України, про завищення вартості здійснених відповідачем робіт.

Так, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, у той же час виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, посилання на акт Державної аудиторської служби України як на підставу для задоволення позовних вимог є неправомірними.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин, позов Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» про стягнення 387,87 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв’язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                           Ю.В. Картавцева