Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1013/17

Господарський суд Житомирської області у складі судді Лозинської І.В.,

розглядаючи справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рокитнівський скляний завод" (Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Рокитне)

до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (Житомирська область, м. Радомишль)

про стягнення 14613934,26 грн. та зобов'язання повернути дерев'яні піддони та поліпропіленові прокладинки

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №3 від 03.01.2018

- від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №16-02/18 від 16.02.2018; ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 16-02/18 від 16.02.2018; ОСОБА_4 - представник за довіреністю № 16-02/18 від 16.02.2018

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством "Рокитнівський скляний завод" подано позов до господарського суду Житомирської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 13714154,59 грн., з яких, 13203264,04 грн. основного боргу; 286436,43 грн. пені; 67932,12 грн. 3% річних; 156522,00 грн. інфляційних, а також повернення дерев'яних піддонів в кількості 952 шт. - заставна вартість 95200,00 грн. та поліпропіленових прокладок в кількості 13661 шт. - заставна вартість 956270,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки №229 від 22.03.2017 в частині оплати отриманого товару та повернення зворотної тари.

Ухвалою від 17.11.2017 господарський суд порушив провадження у справі, призначив засідання суду.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, визначено форму судового процесу як загальне позовне провадження та стадію розгляду справи підготовче провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 06.02.2018 господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача від 31.01.2018 № 01-03/297 про збільшення позовних вимог; зазначив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 14613934,26 грн., з яких, 13203264,04 грн. основного боргу; 702720,89 грн. пені; 161259,30 грн. 3% річних; 546690,03 грн. інфляційних; зобов'язання повернути дерев'яні піддони і поліпропіленові прокладинки.

06.02.2018 до суду від відповідача надійшла заява від 05.02.2018, вих. № 100 (а. с. 52 - 54 у т. 2) про зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80 % від заявлених і розстрочення виконання судового рішення на 1 календарний рік рівними частинами помісячно у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 16.03.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 906/1013/17 до судового розгляду по суті на 23.03.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Судом розглядається заява позивача щодо зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80 % від заявлених.

Представник відповідача в засіданні суду підтримав заяву від 05.02.2018, вих. №100 про зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80 % від заявлених. Зі змісту наданої суду заяви вбачається, що відповідач просить зменшити лише суму пені.

В обгрунтування заявленої вимоги відповідач послався на надмірно велику суму пені для відповідача, оскільки він перебуває у скрутному матеріальному становищі та незадовільному фінансовому стані, пов'язаними з наявністю значних сум заборгованості та відсутністю обігових коштів; сплата заявленої позивачем суми боргу може призвести до зупинки діяльності товариства та його неплатоспроможності; сезонність виробництва підприємства, понесення значних витрат у зв'язку із зміною курсу гривні по відношенню до інвалюти; наявність дебіторської заборгованості та зниження купівельної спроможності; в підтвердження викладеного надано копії податкових декларацій з податку на додану вартість та акцизного податку за грудень 2017 року, оборотно-сальдових відомостей по рахунках (а. с. 55 - 95 у т. 2).

Представник позивача заперечив проти зменшення суми пені, згідно з відзивом вих. № 01-03/562, від 26.02.2018 (а. с. 107-109 у т.2), посилаючись на те, що:

- при укладенні договору поставки були враховані інтереси сторін, зокрема, відстрочення платежу на 90 календарних днів з дати поставки та встановлення пені за невиконання або неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на рівні однієї облікової ставки;

- відповідачем не було вжито жодних заходів для виконання взятих на себе зобов'язань, а навпаки вживались дії , які були спрямовані на затягування розгляду справи;

- основним видом діяльності підприємства позивача є виробництво та реалізація ємностей зі скла, яке являється безперервним циклом виробництва;

- значну дебіторську заборгованість, яка на кінець 3 кварталу 2017 року майже 139млн. гривень, а на 01.01.2018 - більше 160 млн. гривень;

- відкрито кредитну лінію в розмірі 55000000,00 грн. під 16,75 % річних, яка позивачем використовується для поповнення обігових коштів у зв'язку з їх недостатністю або відсутністю; наголошено, що в разі виконання відповідачем своєчасно умов договору, позивач отримав би вказаний кредит в меншому розмірі та зменшив би витрати по обслуговуванню боргів;

- наявність інших непогашених інвестиційних кредитів, які залучалися для капітального та поточних ремонтів виробничого обладнання, несвоєчасне погашення яких може призвести до негативних наслідків для підприємства;

- наголошено, що заявлена сума пені, не є надмірною великою, а такою, що розрахована в порядку та в межах строків передбачених чинним законодавством з врахуванням інтересів відповідача та його поведінки по вжиттю заходів до виконання ним договірних зобов'язань.

Заслухавши представників сторін щодо клопотання відповідача про зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій (пені) на 80 % від заявлених, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Разом з тим, відповідачем не подано суду жодних належних доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, судом враховано значний строк прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань зі сплати грошових коштів.

Також суд відзначає, що зменшення розміру неустойки у виняткових випадках є правом, а не обовязком суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За рішенням суду, сума основного боргу становить у розмірі 13203264,04 грн., пені - 701977,97 грн., 3% річних - 161259,30 грн. та інфляційних нарахувань - 546690,03 грн., тобто сума пені не являється надмірно великою порівняно з сумою основного боргу та відповідно не перевищує розмір основного боргу.

Суд погоджується з позивачем, з приводу того, що за договором поставки № 229 від 22.03.2017 сторонами встановлено відповідальність у вигляді нарахування пені за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті на рівні одинарної облікової ставки НБУ, тоді як стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами та доповненнями) допускає нарахування пені з розрахунку, який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

Суд не вважає вказані відповідачем обставини такими, які мають істотне значення для зменшення розміру пені, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, тому в задоволенні його заяви слід відмовити.

Одночасно, слід звернути увагу відповідача, що ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, зокрема, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином.

Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічна норма щодо обов'язковості виконання зобов'язання його сторонами закріплена у ст. 526 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи справу, суд прийшов до висновку, що до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" крім основного боргу, також пені, 3% річних та інфляційних втрат, призвело затягування і зволікання відповідачем із виконанням своїх договірних обов'язків.

Керуючись ст. ст. 233 - 235 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви від 05.02.2018, вих. № 100 Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" про зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій на 80 % відмовити.

2. Ухвала господарського суду набирає законної сили після складення повного тексту та не може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено 27.03.2018.

Суддя ОСОБА_5

Віддрук:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)