ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/24368/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняк В.Я. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем",

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдина торгова Система-Київ,

арбітражний керуючий - Беніцька В.І.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем"

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017

у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О. (головуючий), Доманська М.Л., Майданевич А.Г.

у справі № 910/24368/14 господарського суду міста Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина торгова Система-Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем"

про визнання банкрутом

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" (далі - ТОВ "Єдина Торгова Система-Київ"), порушено провадження у справі №910/24368/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" (далі - ТОВ "Полірем"), визнано безспірними грошові вимоги ТОВ "Єдина Торгова Система-Київ" до боржника у сумі 644 979, 61грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Беніцьку В.І., призначено попереднє засідання, тощо.

2. 23.12.2014 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Полірем".

3. Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2015, за результатами попереднього засідання, визнано конкурсними кредиторами ТОВ "Полірем": ТОВ "Єдина Торгова Система-Київ" на суму 651 069,61 грн. (6 090,00 грн. - перша черга, 644 979,61 грн. - четверта черга); Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на суму 5 433 075,50 грн. (1 218,00 грн. (перша черга), 5 431 857,70 грн. - четверта черга); визнано забезпеченим кредитором ТОВ "Полірем" Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на суму 8 795 221,08 грн.; затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Полірем"; визначено дату підсумкового засідання суду, тощо.

4. Постановою місцевого господарського суду від 25.05.2015 у цій справі (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016), на підставі ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ТОВ "Полірем" арбітражного керуючого Беніцької В.І.; ТОВ "Полірем" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Беніцьку В.І., тощо.

5. Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі № 910/24368/14 залучено ОСОБА_8 до участі у справі - учасником провадження як уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності-боржника ТОВ "Полірем".

6. Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 касаційну скаргу Уповноваженої особи засновників ТОВ "Полірем" ОСОБА_8 задоволено; постанову господарського суду міста Києва від 25.05.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 у справі № 910/24368/14 скасовано; справу № 910/24368/14 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

7. 13.03.2017 ТОВ "Полірем" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали господарського суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 910/24368/14 (в частині визнання судом кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як забезпечених заставою майна боржника). Водночас, ТОВ "Полірем" заявило клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання вказаної апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017 клопотання ТОВ "Полірем" про відновлення строку на апеляційне оскарження залишено без розгляду, апеляційну скаргу повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку зі сплатою судового збору у меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством.

8. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 клопотання ТОВ "Полірем" про відновлення строку на апеляційне оскарження залишено без розгляду, а вдруге подану апеляційну скаргу ТОВ "Полірем" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2015 повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з не усуненням скаржником недоліків в поданих доказах на підтвердження сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, визначених в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017.

9. У червні 2017 ТОВ "Полірем" (втретє) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали господарського суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 910/24368/14 (в частині визнання судом кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як забезпечених заставою майна боржника). Водночас, ТОВ "Полірем" заявило клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання вказаної апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 відхилено клопотання ТОВ "Полірем" про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 910/24368/14; апеляційну скаргу повернуто ТОВ "Полірем".

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 касаційну скаргу ТОВ "Полірем" задоволено частково; ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі № 910/24368/14 скасовано; справу № 910/24368/14 передано до Київського апеляційного господарського суду на стадію прийняття або відмови у прийнятті апеляційної скарги ТОВ "Полірем" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2015.

При цьому, касаційний господарський суд вказав на те, що, звертаючись вперше з апеляційною скаргою (зареєстрована господарським судом 13.03.2017 та апеляційним господарським судом - 24.03.2017) на ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2015, яка подана ТОВ "Полірем" майже через 2 (два) роки, останнє заявило клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку її подання, яке не було предметом розгляду ні під час першого, ні під час другого подання апеляційної скарги, тобто так і залишено судом апеляційної інстанції без розгляду. Проте, враховуючи значний інтервал часу (майже два роки), який минув після прийняття оскаржуваної ухвали господарського суду міста Києва від 08.04.2015 (за результатами попереднього засідання у справі про банкрутство), з огляду на сталу практику ЄСПЛ, суд зобов'язаний перевірити, чи виправдовують вказані заявником підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ТОВ "Полірем" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №910/24368/14, справу повернуто до господарського суду міста Києва.

11. Апеляційний господарський суд, враховуючи значний інтервал часу, який минув після прийняття оскаржуваної ухвали господарського суду міста Києва від 08.04.2015 (майже два роки), з огляду на сталу практику ЄСПЛ, дійшов висновку, що наведені апелянтом підстави для поновлення строків для апеляційного оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). Крім того, апеляційний суд звернув увагу на обов'язок сторін (визначений ч. 3 ст. 22 ГПК України) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження, а також на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, відповідно до якої, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №910/24368/14, ТОВ "Полірем" звернулось Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування оскарженої ухвали.

13. У касаційній скарзі скаржник просить господарський касаційний суд:

13.1. скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №910/24368/14;

13.2. справу №910/24368/14 направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд по суті.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

14. Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 5 ст. 301 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

22.02.2018 Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. (визначеній за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Протокол від 07.02.2018) ухвалив прийняти касаційну скаргу ТОВ "Полірем" до провадження та здійснити перегляд ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі № 910/24368/14 без повідомлення учасників справи; надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 13.03.2018.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ТОВ "Полірем")

15. В обґрунтування касаційної скарги, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм ст.ст. 4, 42, 43, 22, 32, 36, 43, 53 ГПК України, що, на думку скаржника полягає у неповному дослідженні апеляційним судом наявних в матеріалах справи доказів, належним чином обґрунтованих у клопотанні ТОВ "Полірем" обставин, які були непереборними і пов'язані із дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій скаржника щодо поновлення строків на оскарження ухвали суду першої інстанції від 08.04.2015.

Скаржник доводив, що:

15.1. апеляційним судом не з'ясовано та не встановлено обставин пропуску процесуального строку, не наданої їм відповідну оцінку щодо поважності чи неповажності причин пропуску;

15.2. керівником ТОВ "Полірем", на підставі рішення Загальних зборів учасників (засновників) (Протокол №06-12/2016 від 06.12.2016) призначено ОСОБА_9. Поряд з цим, директор товариства ОСОБА_9 лише після повернення матеріалів справи № 910/24368/14 із апеляційної та касаційної інстанцій (станом на 06.03.2017, за Клопотанням від 03.03.2017) отримав можливість ознайомитись із усіма томами матеріалів справи про банкрутство ТОВ "Полірем";

15.3. попередній директор ТОВ "Полірем" (ОСОБА_10.) не виконав жодної ухвали суду першої інстанції, не брав участі у судових засіданнях, не повідомив засновників про початок процедури банкрутства ТОВ "Полірем";

15.4. тільки після прийняття постанови Вищим господарським судом України від 08.11.2016, якою було скасовано постанову господарського суду міста Києва від 25.05.2015 про визнання ТОВ "Полірем" банкрутом, відновлення повноваження органів управління товариства та ознайомлення його керівника із матеріалами справи, ТОВ "Полірем" отримало законне право і юридичну можливість оскаржити ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2015.

Доводи інших учасників справи

16. Учасники справи відзиву на касаційну скаргу ТОВ "Полірем" не надали.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

17. Конституція України

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

18. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, стаття 6

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

19. Господарський процесуальний кодекс України (далі -ГПК України), в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991

За змістом ч. 1 ст. 91 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається також на ухвали місцевого господарського суду, які оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду у випадках, передбачених ст. 106 ГПК України.

Статтею 93 ГПК України визначено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 53 ГПК України (у зазначеній редакції), за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

При цьому, ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, виходячи зі змісту ст. ст. 33, 53 ГПК України (у зазначеній редакції), поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку судом апеляційної інстанції встановлених ним фактичних обставин подання апеляційної скарги із значним пропуском (майже 2 роки) строку на подання апеляційної скарги, як таких, що спричинені суб'єктивною поведінкою скаржника.

А.2. Щодо суті касаційної скарги

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.2016 у справі №Б29/162-10, який зазначив, що поновлення Вищим господарським судом України строку на касаційне оскарження судового рішення майже через п'ять років після припинення провадження у справі про банкрутство без наведення мотивів, за якими суд касаційної інстанції визнав поважними причини пропуску процесуального строку для подання касаційної скарги, є порушенням принципу правової визначеності судового рішення.

Апеляційним господарським судом встановлено, що оскаржена ухвала господарського суду міста Києва (про затвердження реєстру вимог кредиторів) у справі № 910/24368/14 прийнята 08.04.2015, вперше з апеляційною скаргою ТОВ "Полірем" звернулось 13.03.2017, тобто майже через два роки. За висновком апеляційного суду наведені апелянтом підстави для поновлення строків для апеляційного оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому, апеляційний суд звернув увагу на обов'язок сторін (визначений ч. 3 ст. 22 ГПК України) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження.

Стосовно доводів касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає необхідним вказати наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", учасниками у справі про банкрутство, зокрема, є власник майна (орган, уповноважений управляти майном), представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника. Уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника - особа, уповноважена загальними зборами учасників (акціонерів), що володіють більш як половиною статутного капіталу боржника, представляти їхні інтереси під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу.

За приписами ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", засновники (учасники) боржника - юридичної особи, власник майна, центральні органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання банкрутству підприємства-боржника. Власником майна боржника державного чи приватного підприємства, засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, кредиторами боржника, іншими особами в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника може бути надана фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення зобов'язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і відновлення платоспроможності боржника (досудова санація). Надання фінансової допомоги боржнику зобов'язує його взяти на себе відповідні зобов'язання перед особами, які надали таку допомогу в порядку, встановленому законом.

Право і обов'язок учасника (засновника) товариства, довідавшись про наявність ознак банкрутства, в межах своїх повноважень, вжити своєчасних заходів для запобігання банкрутству боржника.

Засновниками ТОВ "Полірем", станом на 31.10.2014, були ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_17

Відповідно до ст. 211 ГК України, засновники (учасники) суб'єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов'язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству.

Згідно ст. 50 Закону України "Про господарські товариства", товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників (ст. 58 вказаного Закону).

До компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, належить, зокрема, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів.

Згідно ст. 92 ЦК України, дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Таким чином, доводи скаржника про неналежне виконання попереднім керівником (директором) ТОВ "Полірем" своїх обов'язків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обов'язок здійснення контролю за діяльністю виконавчих органів та товариства, положеннями Закону та Статуту покладено саме учасників (засновників) цього товариства, з метою запобігання порушень їх прав.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Полірем" було опубліковано, у встановленому Законом порядку, 24.12.2014, відтак, з цієї дати така інформація є загальнодоступною.

Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 1.06.2006 року), ст.ст.2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно зі ст.11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Як вбачається з Єдиного держаного реєстру судових рішень, всі судові акти у справі № 910/24368/14, без виключення, у встановлені строки та порядку внесені до цього Реєстру, що дає сторонам (учасникам) у справі можливість вчасного ознайомлення з ходом судового процесу.

За приписами ст. 22 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що ТОВ "Полірем" не навело такі причини поновлення строку оскарження, які б дозволили суду апеляційної інстанції виправдати втручання у принцип res judicata та поновити значно пропущений строк оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 43 ГПК України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали) вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає вірним застосування апеляційним судом положень ч. ч. 1 - 3 ст. 53, ч. 2 ст. 93 ГПК України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали), які надають суду право відмовити скаржнику у відновленні строку на апеляційне оскарження внаслідок встановлення судом обставин значного пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство процесуальні дії учасників справи та суду мають вчинятись чітко у строки, встановлені Законом про банкрутство.

Порушення строків призводить до безпідставного затягування розгляду справи про банкрутство та порушення прав кредиторів на своєчасне задоволення кредиторських вимог, збільшення витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням процедур, зростанню витрат щодо грошової винагороди арбітражного керуючого у справі та інше.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Відповідно до ст. 309 ГПК України (у визначеній редакції), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч.6 ст.310 ГПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017), підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ "Полірем" та залишення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі № 910/24368/14 без змін.

В. Судові витрати

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Полірем" та залишенням без змін оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 43, 53, 93 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі № 910/24368/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков