КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

"23" березня 2018 р. Справа№ 50/279

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Верховця А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року

у справі № 50/279 (ОСОБА_3

за заявою Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва

до Закритого акціонерного товариства „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 50/279 затверджено зміни до плану санації ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко", затвердженого ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2013 року, розроблені керуючим санацією Тарасенком Т.П. та схвалені рішенням загальних зборів кредиторів ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко" 28.11.2016 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року в частині затвердження у Додатку № 1 інвестора квартири АДРЕСА_2 та прийняти нове рішення, яким визнати (затвердити) у Додатку № 1 до ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 50/279 інвестором квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Київської області від 03.04.2018 року у справі № 50/279 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Згідно відомостей, які містяться на зворотньому поштовому повідомленні, скаржник отримав копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 10.03.2018 року.

19.03.2018 року, згідно відтиску поштового штемпелю на конверті, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 28.02.2018 року подано оригінал квитанції про сплату судового збору та докази направлення апеляційної скарги іншим учасникам провадження у справі.

Досліджуючи матеріали апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII „Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 вказує на те, що вона не є стороною у даній справі про банкрутство ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко", а оскаржувана нею ухвала суду першої інстанції, на її думку, стосується її прав та інтересів.

Так, на підтвердження викладених обставин, скаржник вказує, що є одним з інвесторів у будівництво молодіжного ЖК „Академмістечко", та посилається на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01.10.2009 року у справі № 2-3404/09р., відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві і підземний гараж, а також право на отримання в натурі та майнове право на частку житлового будинку, будівництво якого не завершено, тобто права на відповідну квартиру та підземний гараж.

До апеляційної скарги також додано копії попереднього договору від 11.07.2005 року, договору гарантії та взаємної відповідальності № 08/9 від 08.09.2002 року, додаткової угоди № 1 від 05.03.2003 року до договору гарантії та взаємної відповідальності № 08/9 від 08.09.2002 року, додатку № 1 від 05.03.2003 року до додаткової угоди № 1 від 05.03.2003 року до договору гарантії та взаємної відповідальності № 08/9 від 08.09.2002 року, а також протокол № 1 установчих зборів ТОВ „Лісагробуд" від 09.06.2000 року та протокол № 10 зборів учасників ТОВ „Лісагробуд" від 07.05.2005 року.

Разом з тим, за твердженням скаржника, листом від 25.01.2018 року арбітражним керуючим Тарасенком Т.П. відмовлено у внесенні ОСОБА_2 до списку інвесторів-фізичних осіб боржника, оскільки згідно Додатку № 1 до Плану санації боржника, затвердженого судом ухвалою від 03.04.2017 рокуАДРЕСА_1 обліковується за іншою особою, право власності якої на відповідну квартиру підтверджується рішенням Святошинського районного суду міста Києва.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

В той же час, розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 13 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, статтею 93 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року (станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали), передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 03.04.2017 року є 10.04.2017 року.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 20.02.2018 року, про що свідчить відтиск штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, тобто з пропуском п'ятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження на п'ять місяців.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 256 ГПК України в новій редакції учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Приписи чинного законодавства пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали місцевого господарського суду, скаржник посилається на те, що не є учасником справи про банкрутство ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко", про розгляд справи про банкрутство не був повідомлений належним чином, відтак не приймав участь в судовому засіданні під час прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, про наявність відповідної ухвали суду, якою за твердженням ОСОБА_2 зачіпаються її права, апелянту стало відомо з листа арбітражного керуючого Тарасенка Т.П. від 25.01.2018 року, а також вказує на відмову судом першої інстанції у наданні матеріалів справи на ознайомлення, про що свідчить відповідне клопотання та лист суду.

Під час розгляду заявленого клопотання, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не був учасником провадження у даній справі про банкрутство, під час винесення оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції вона участі не приймала, судом у якості учасника у справі під час затвердження змін до плану санації ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко" не залучалась та жодних повідомлень про судові засідання, як і оскаржувана ухвала, на її адресу не направлялось.

Суд також зауважує, що в матеріалах справи міститься клопотання скаржника від 06.02.2018 року про ознайомлення з матеріалами справи, зареєстроване 08.02.2018 року, а також лист Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 року про відмову ОСОБА_2 відмову ОСОБА_2 про надання їй матеріалів справи для ознайомлення з підстав відсутності у неї статусу сторони у справі.

Відтак, розглянувши клопотання, суддя - доповідач у справі вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки скаржником наведено суду поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ГПК України.

Подана апеляційна скарга відповідає вимогам статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Керуючись статями 234, 255, 262, 263, 267, 268, 271 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Поновити ОСОБА_2 строк для подання апеляційної скарги.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 50/279.

3. Розгляд справи № 50/279 призначити на 12.04.2018 року. Судове засідання відбудеться об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, зал судових засідань № 1.

4. Встановити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.04.2018 року включно.

5. Викликати для участі в судовому засіданні скаржника та повноважних представників учасників провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

А.А. Верховець