ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2995/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді -Цісельського О.В.

при секретарі судового засідання-Мукієнко Д.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача:ОСОБА_2. - довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРАГД" до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про зобовязання відповідача зарахувати вартість виконаних ремонтних робіт по ремонту орендованого військового нерухомого майна в рахунок орендної плати та визнання договорів орендивійськового нерухомого майна діючими, суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017р., позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРАГД" (надалі ТОВ "СМАРАГД"), звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (надалі КЕЧ м. Одеси), в якому просив суд зобовязання відповідача зарахувати вартість виконаних ремонтних робіт по ремонту орендованого військового нерухомого майна будівлі № 7 військового містечка № 224 по вул. Армейській у м. Одесі, в сумі 267 706 грн в рахунок плати за користування річчю за договорами оренди № 124/1997/ЦКЕУ від 13.06.1997р. та № 09-с/2012/КЕВ від 12.04.2012р. та визнання договори оренди, укладені між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси та товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРАГД" № 124/1997/ЦКЕУ від 13.06.1997р. (з додатками та доповненнями) та № 09-с/2012/КЕВ від 12.04.2012р. діючими.

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017р. справу № 916/2995/17 було розподілено до розгляду судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2017 р. позовну заяву ТОВ "СМАРАГД" (вх.№3214/17 від 05.12.2017р.) прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/3247/17. та її розгляд призначено в засіданні суду.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20.12.2017р. ухвалою Господарського суду Одеської області було вирішено справу № 916/2995/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та викликано сторони для участі в підготовчому засіданні.

26.12.2017р. від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом було задоволено.

19.02.2018р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов (вх. № 3714/18), в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі.

19.02.2018р. ухвалою Господарського суду підготовче засідання у справі № 916/2995/17 було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.03.2018р. від позивача на адресу суду надійшло клопотання (вх. № 6061/18) долученя до матеріалів справи додаткових доказів по справі, а саме висновок експертного дослідження № 350 від 12.03.2018р., які він не мав можливості надати суду раніше, оскільки експертиза тривала довгий час. Суд, за згодою представника відповідача, клопотання позивача задовольнив, долучив до матеріалів справи додаткові докази.

Представник Позивача ТОВ "СМАРАГД", в судовому засіданні при розгляді справи по суті, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, при цьому просив суд врахувати висновки експерта щодо сум, які ним були витрачені за кожним договором оренди окремо.

Представник відповідача КЕВ м. Одеси проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд в його задоволені відмовити, додатково зазначивши, що відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на орендодавця покладено обовязок робити лише капітальний ремонт, а позивачем зроблено поточний, а тому й не має підстав задовольняти позовні вимоги.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом було зясовано всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо досліджено докази, наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 15.03.2018р. судом було закінчено розгляд справи по суті та відповідно до ч. 1 ст.240 ГПК України проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані учасниками справи докази та заперечення суд встановив.

1. Щодо договору оренди № 124/1997/ЦКЕУ.

Комісією у складі представників Одеської КЕЧ району ОдВО в присутності директора ТОВ "СМАРАГД" було проведено інвентаризацію рухомого та нерухомого майна, яке передається в оренду та складено Акт інвентаризації обєкту оренди нежитлового приміщення (їдальні) на першому поверсі адмінбудинку за адресою:м. Одеса, вул. Армійська, 18, загальною площею 339,15 м2. Відповідно до зазначеного акту стан майна визнано комісією як задовільний.Акт інвентаризації було затверджено , 01.04.1997р. начальником Одеської КЕЧ району ОдВО.

01.04.1997р. комісією у складі працівників Одеської КЕЧ згідно Акту інвентаризації, проведеної в квітні 1997р. та затвердженого начальником Одеської КЕЧ району ОдВО було складено акт прийому-передачі приміщення в оренду, відповідно до якого нежитлове приміщення (їдальні) на 1-му поверсі адмінбудинку, площею 339,15 м2, за адресою: м. Одеса,вул. Армійська, 18 здається в оренду ТОВ "СМАРАГД" вартістю 108917, 59 грн.

В подальшому, між позивачем (орендар) та Одеською КЕЧ району ОдВО МО України (правонаступником якої є КЕВ м. Одеси) було укладено договір № 124/1997/ЦКЕУ оренди нежилого приміщення (надалі договір № 124/1997/ЦКЕУ), розташованого на території Одеської КЕЧ району ОдВО, за адресою: м. Одеса, вул. Армейська, 18 загальною площею 339,15 м2.

05.06.1997р. договір № 124/1997/ЦКЕУ було зареєстровано в Одеській КЕЧ району ОдВО.

13.06.1997р. договір № 124/1997/ЦКЕУ було затверджено начальником Центральної КЕУ МО України.

Відповідно до Додаткової угоди №8-д-с/2003/КЕВ м. Одеси від 31.12.2003, яка є невід'ємною частиною Договору № 124/1997/ЦКЕУ, права та обов'язки орендодавця по Договору здійснює КЕВ м. Одеси.

В подальшому, додатковими угодами до договору №124/1997/ЦКЕУ неодноразово вносились зміни, зокрема щодо площі об'єкту оренди, умов договору, розміру орендної плати та строку дії договору оренди № 124/1997/ГоловКЕУ від 12.06.1997р. нерухомого військового майна, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул.. армійська, 18 (військове містечко № 224, за генеральним планом № 7).

З тексту Договору № 124/1997/ЦКЕУ(із змінами та доповненнями) судом встановлено, що згідно п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майна нежитлові приміщення цокольного поверху, загальною площею 275,9 м2 пятиповерхової адміністративної будівлі за генеральним планом № 7 (надалі Майно), розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, військове містечко № 224, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, вартість якого визначена на 01.10.2012р. за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 1068704 грн. без ПДВ.

Як вказано у п.1.2. договору № 124/1997/ЦКЕУ, вказані у п.1.1. приміщення орендодавець передає орендарю для розміщення кафе без продажу продовольчих товарів підакцизної групи. Завданням цього договору є покращення харчування офіцерів та службовців (п.1.3. договору).

За умовами зазначеного договору Орендодавець має право: вимотати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п.2.1.2.); встановлювати орендарю орендну плату за користування майном (п.2.1.3.); виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (п.2.1.4.); на клопотання орендаря надавати згоду на реконструкцію, технічне поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря (п.2.1.5.), у випадку реорганізації орендаря до припинення чинності цього договору, переукласти цей договір на тих самих умовах з одним із правонаступників, якщо останній згоден стати Орендарем (п.2.1.7.), тощо.

Орендодавець зобовязаний, зокрема: надавати приміщення, обладнання в 10-денний термін після затвердження в центральному КЕУ МО України згідно акту прийому-передачі майна (п.2.2.2.); провести інвентаризацію майна, яке передається в оренду (п.2.2.4.); у разі здійснення орендарем невідємних поліпшень орендованого майна орендодавець зобовязаний здійснювати контроль за здійсненням таких поліпшень (п.2.2.9.), тощо.

Орендар має право, в тому числі, але не виключно: якщо він належним чином виконує свої обовязки за договором, після закінчення строку договору має переважне право перед іншими особами, за умови рівних пропозицій щодо оренди, на укладання договору на новий строк (п.2.3.2.); з письмового дозволу орендодавця за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна (п.2.3.4.); орендареві забезпечується захист його права на майно, отримане ним за договором оренди нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності (п.2.2.7.), тощо.

Орендар зобовязаний, зокрема: своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобовязання орендодавця щодо компенсації тості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невідємних поліпшень орендованого майна, він зобовязаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невідємних поліпшень (п.2.4.5.); забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними та екологічними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки (п.2.4.6.), тощо.

Відповідно до п.3.3. договору в остаточній редакції,строк оренди за цим договором визначений до 22.12.2015р.

2. Щодо договору оренди № 09-с/2012/КЕВ.

12.04.2012р. комісією у складі працівників КЕВ м. Одеси було проведено інвентаризацію нерухомого військового майна (нежитлових приміщень цокольного поверху у двоповерховій частині адміністративної будівлі) інв. № 7, військове містечко № 224,що передається в оренду загальною площею 87,1 м2. За результатами інвентаризації комісією було складено Акт інвентаризації вищезазначеного майна, в якому було зазначено, що стан приміщень загалом задовільний, окрім стану стель, деяких стін та підлоги, які потребують поточного ремонту. Акт затверджено начальником КЕВ м. Одеси та погоджено директором ТОВ "СМАРАГД" (в подальшому цей Акт став додатком № 1до договору оренди № № 09-с/2012/КЕВ).

Того ж дня між КЕВ м. Одеси (орендодавець) та ТОВ "СМАРАГД" (орендар) було укладено договір 3 09-с/2012/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18 (військове містечко № 224, будівля № 7), з тексту якого судом встановлене наступне:

За умовами п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майна нежитлові приміщення площею 87,1 м2 будівлі № 7 військового містечка № 224 (надалі Майно), що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, вартість якого визначена на 12.10.2012р. за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 299990 грн. без ПДВ.

Пунктом 2.1. договору визначено, що орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк 3 (три) роки і більше не раніше дати державної реєстрації договору) та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 4.4. договору сторонами погоджено, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заявку і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невідємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.10.2006р. № 1523 та зареєстрованим у Мінюсті 18.10.2006р. за № 1123/12997.

За умовами договору орендарзобовязується, зокрема: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.3.); своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобовязання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невідємних поліпшень орендованого майна, він зобовязаний надати документи, передбачені п.4.4. договору (п.5.7.) тощо.

Умовами п.6.3. договору визначено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Згідно договору до обовязків орендодавця віднесено, зокрема: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору (п.7.2.); у разі здійснення орендарем невідємних поліпшень орендованого майна орендодавець зобовязаний здійснювати контроль за здійсненням таких поліпшень (п.7.3.), тощо.

До прав орендодавця договором віднесено, зокрема:контролювати стан,, напрями та ефективність використання майна, переданого в оренду за цим договором (п.8.1.); на клопотання орендаря з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи надавати згоду на реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря (п.8.5.), тощо.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що він діє з 12.04.2012р. до 10.04.2015р. включно.

Згідно з п.10.4. Договору, у разі відсутності заяви орендаря про припинення чи укладення договору оренди на новий строк за місяць до закінчення строку оренди, дія договору оренди припиняється після закінчення строку, на який його було укладено.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 12.04.2012р. орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме військове майно інв. №7, площею 87,1 м2, в/м №224, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18.

12.04.2012р. комісією у складі працівників КЕВ м. Одесі було складено акт прийому-передачі військового майна: інв. № 7 (нежитлових приміщень цокольного поверху у двоповерховій частині адміністративної будівлі) загальною площею 87,1 м2приміщення в оренду, відповідно до якого нежитлове приміщення (їдальні) на 1-му поверсі адмінбудинку, площею 339,15 м2, 1973 р. побудови, за адресою: м. Одеса,вул. Армійська, 18 військове містечко № 224, загальною вартістю 299 990 грн, що передається в оренду ТОВ "СМАРАГД" за яким Орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду вищезазначене майно. В акті зазначено, що майно потребує поточного ремонту для подальшої експлуатації, а саме: плитка підлоги в приміщеннях №№ 13,19,20,26 потребує часткової заміни, стеля і стіни в приміщеннях №№13-16,19,20,24,26 потребують поточного ремонту.

3. Щодо отримання згоди на проведення ремонтних робіт.

11.03.2011р. позивач отримав від відповідача лист за № 497, в якому було зазначено, що відповідач не заперечує проти проведення поточного ремонту діючих приміщень з застосуванням їх до санвузлів.

05.06.2012р. на замовлення ТОВ "СМАРАГД" за допомогою програмного комплексу АВК-5 було виготовлено Дефектний акт на поточний ремонт їдальні, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, який було перевірено та погоджено КЕВ м. Одеси

23.08.2012р. Головне управління КЕУ Збройних сил України листом за № 303/1/6/818 у відповіді на лист № 1069 від 04.04.2012р. надало згоду на проведення ремонтних робіт (поліпшень) орендованого нерухомого військового майна за рахунок власних коштів орендаря ТОВ "СМАРАГД" за наявністю наступних умов: наявності проектно-кошторисної документації та відповідних дозвільних документів на зазначені ремонтні роботи, встановлених діючим законодавством України, та перевірки їх Південно-Східним територіальним КЕУ; недопущення використання, перепланування для зазначених потреб нежитлових приміщень та місць загального користування, вказаної військової будівлі, які не є предметом договору оренди.

В подальшому, на підставі договору від 02.10.2012р. № б/н, укладеного між ТОВ "СМАРАГД" (замовник) та ПП "Стройград" (генпідрядник) було складено та погоджено замовником і генпідрядником Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2012р. (форма КБ-3) та Акт прийомки виконаних будівельних робіт за жовтень 2012р. (форма КБ-2В). Як вбачається із Довідки загальна вартість будівельних робіт з поточного ремонту приміщень їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18 склала 267706 грн. Вартість та обєм виконаних робіт зазначених в Довідці та Акті було перевірено працівником КЕВ м. Одеси.

4. Щодо обґрунтування правових позицій позивача та відповідача.

Як вказує у позові позивач фактично обидва приміщення, що ним орендуються, є єдиним комплексом, який з 1997р. позивач використовує як кафе.

Як зазначає позивач, він 08.11.2017р. маючи намір продовжувати співпрацю з відповідачем, звернувся до останнього з листом в якому клопотав про зарахування вартості ремонтних робіт в загальній сумі 267 706 грн, проведених на обєктах оренди в рахунок орендної плати та пролонгації діючих договорів оренди.

Проте, відповідач, листом за № 3736 від 10.11.2017р. в задоволені зарахування вартості ремонтних робіт в сумі 206 706 грнв рахунок орендної плати та пролонгації договорів оренди нерухомого військового майна відмовив у повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на порушення відповідачем приписів, викладених у ст.ст. 193, 283 ГК України, ст.ст. 526, 626, 629, 776 ЦК України та ст..18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

В свою чергу, відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію зазначає наступне.

В якості підстав неможливості пролонгації укладених між позивачем та відповідачем договорів оренди нерухомого військового майна, відповідач зазначив, що в порушення умов договорів оренди нерухомого військового майна у позивача за період з червня по вересень 2017р. виникла заборгованість за договором № 124/1997/ЦКЕУ з оплати оренди в сумі 55 884, 12 грн, з компенсації податку на землю в сумі 1673 грн. та за період з квітня по вересень 2017р. існує заборгованість за договором № 09-с/2012/КЕВ з оплати оренди в сумі 28 350,20грн, з відшкодування ВЕР в сумі 4487,89 грн.

Як зазначив відповідач, дані обставини є підставою для дострокового розірвання договорів оренди на підставі п. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 188, 291 ГК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Крім того, відповідач вказує, що в порушення ч. 2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995р. (зі змінами), остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більше ніж три роки тому, а такожпри укладанні додаткової угоди № 09-д/2013/КЕВ від 18.02.2013р. до Договору № 124/1997/ЦКНУ, згідно п. 6 якої строк дії Договору визначено до 22.12.2015р. та при укладанні Договору оренди № 09-С/2012/КЕВ, згідно п. 10.1. якого строк його дії визначено до 10.04.2015р.

Також, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач вказує, що в порушення ст. 162 ПІК України Позивачем не надано розрахунку суми вартості виконаних ремонтних робіт, не надано Відповідачу основних доказів, а саме: дефектного акту, довідки про вартість робіт, акт виконаних робіт) не надано і оригінали цих доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

1. В частині позовної вимоги про зобовязання відповідача зарахувати вартість ремонтних робіт в рахунок орендної плати суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася із позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За приписами ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особиможе визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, предметом заявленого ТОВ "СМАРАГД"позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права та правове обґрунтування необхідності його захисту.

.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Норми статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст.193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст.526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Одним із загальних принципів законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.3 та 627 ЦК України.

Свобода договору вимагає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обовязки сторін. Учасники цивільних правовідносин за власним розсудом вступають у договірні відносини, виходячи із певних обставин свого життя або господарювання, і тим самим вибирають ті чи інші засоби реалізації своїх інтересів, якими є суб'єктивні цивільні права та кореспондуючи їм обов'язки.

З матеріалів справи, а саме із тексту договору оренди вбачається, що сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору та визначили порядок внесення змін договору.

Відповідно до приписів ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 778 ЦК України у разі, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як встановлено судом, відповідно до умов укладених між позивачем та відповідачем договорів оренди нерухомого військового майна, сторони передбачили порядок та умови проведення ремонтних робіт (поліпшення) орендованого майна, а саме:

за договором № 124/1997/ЦКЕУ сторони встановили, що орендар має право з письмового дозволу орендодавця за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна (п.2.3.4.), в свою чергу орендодавець має право, на клопотання орендаря надавати згоду на реконструкцію, технічне поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря (п.2.1.5.).

В свою чергу орендар за договором взяв на себе зобовязання своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна(п.2.4.5.);

за договором № 9-с/2012/КЕВ сторони погодили, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заявку і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невідємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.10.2006р. № 1523 та зареєстрованим у Мінюсті 18.10.2006р. за № 1123/12997 (п.4.4.), крім того, орендар має право за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна (п.6.3.), а орендодавець за умовами договору має право на клопотання орендаря надавати згоду на реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи надавати (п.8.5.)

В свою чергу орендар за цим договором взяв на себе зобовязаннясвоєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невідємних поліпшень орендованого майна, він зобовязаний надати документи, передбачені п.4.4. договору (п.5.7.) тощо.

Так, відповідно до приписів ст.18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Тобто, законом чітко визначені умови, при настанні яких орендар має право зарахувати вартість проведеного ремонту в рахунок орендної плати.

Як встановлено судом, за умовами укладених договорів оренди нерухомого військового майна № 124/1997/ЦКЕУ та № 9-с/2012/КЕВ позивач прийняв на себе зобовязання своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна за згодою орендодавця.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що у позивача відсутні правові підстави для зарахування вартості проведеного поточного ремонту орендує мого майна в рахунок орендної плати за договорами оренди № 124/1997/ЦКЕУ та № 9-с/2012/КЕВ.

2. В частині позовної вимоги про визнання договорів оренди діючими, суд зазначає.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря);банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди;ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як встановлено судом,з наявних в матеріалах справи рішень Господарського суду Одеської області від 18.05.2017р. по справі № 916/560/17 та від 15.06.2017р. по справі № 916/558/17 від 15.06.2017р. (які набрали законної сили та не оскаржувалися) на час звернення позивача із позовом до Господарського суду Одеської області, договори оренди № 124/1997/ЦКЕУ та № 9-с/2012/КЕВ є чинними, термін їх дії не закінчився.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Норми статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав.

Окрім цього, позивач у встановленому законом порядку не навів суду належних та допустимих доказів того, що відповідач не визнаєдоговори оренди № 124/1997/ЦКЕУ та № 9-с/2012/КЕВ чинними, або якимось іншим способом оспорює дійсність цих договорів.

В силу приписів ст.ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Проте, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено способу захисту порушеного права чи інтересу особи як визнання чинного договору діючим.

В силу приписів ст.3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, суд дійшов до висновку, що ця позовна вимога ТОВ "СМАРАГД" також не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного, суд не приймає в якості належних доказів наданий відповідачем висновок експертного дослідження № 350 від 12.03.2018р. щодо визначення вартості ремонту, здійсненого позивачем по обєктам оренди за договорами оренди (кожним окремо), оскільки він не має відношення до суті розглядаємого спору.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРАГД"в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 86, 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 березня 2018 р.

Суддя О.В. Цісельський