ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Справа № 923/15/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Щасливе дитинство», місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. 49-ї Гвардійської дивізії, 24, ідентифікаційний код: 39505838

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Оксамит» ЛТД, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. 49-ї Гвардійської дивізії, 24, ідентифікаційний код: 24946176

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті менеджмент», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47, ідентифікаційний код: 38638981

про стягнення 1300325,48 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності № 3 від 06.01.2018 року

від відповідача не прибув

від третьої особи не прибув

Приватне підприємство «Щасливе дитинство» (далі-Позивач) звернулося із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Оксамит» ЛТД (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті менеджмент», в якому просить стягнути із Відповідача заборгованість, яка виникла із договорів поставки № 7 від 21.01.2016 року та договору поруки б/н від 21.01.2016 року у розмірі 1300325,48 грн., з яких: 680029,87 грн. основний борг, 127570,47 грн. пеня за прострочення оплати за договором поставки, 136005,97 грн. штраф, 188684,00 грн. 15% річних, 168035,17 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги, на підставі ст.ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 543, 546, 554, 612, 625, 629 ЦК України, обґрунтовані зобовязанням Відповідача, яке випливає із договору поруки б/н від 21.01.2016 року, відповідати перед Позивачем за виконання зобовязань Третьої особи за договором поставки № 7 від 21.01.2016 року.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 09.01.2018 року. Розгляд справи, на підставі ст. 12 ГПК України, здійснювався у порядку загального позовного провадження. ТОВ «Ріелті менеджмент» судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Справа розглянута в судових засіданнях 07.02.2018 року, 21.02.2018 року, 28.02.2018 року, 14.03.2018 року, 21.03.2018 року.

Підготовчі засідання, призначені на 07.02.2018 року, 21.02.2018 року відкладалися, у звязку із необхідністю надання представником Позивача додаткових доказів, на обґрунтування своїх вимог.

07.02.2018 року судом також було вирішено клопотання ПАТ «Сбербанк» про залучення їх до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, в задоволенні якого було відмовлено. Окремо, ухвалою від 07.02.2018 року суд, на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України, повернув ПАТ «Сбербанк» заяву, подану в рамках розгляду даної справи, про забезпечення доказів.

Ухвалою від 28.02.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання, у звязку із неявкою сторін, та ненадання представником Позивача витребуваних доказів, було відкладено на 14.03.2018 року.

Ухвалою від 14.03.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті на 21.03.2018 року.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги, з підстав зазначених у позові, підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Разом з тим, 21.02.2018 року ним надано відзив на позовну заяву, в якому останній підтвердив обставини, викладені Позивачем у позовній заяві та зазначив, що станом на 20.02.2018 року заборгованість перед Відповідачем, що виникла у ТОВ ВКП «Оксамит» ЛТД за договором поруки від 21.01.2016 року у розмірі 680029,87 грн. ними не погашена.

Третя особа в судове засідання також не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повідомлень (ухвал про відкриття провадження, відкладення) за адресою місцезнаходження. Факт повідомлення третьої особи про дату розгляду справи підтверджується відповідними поштовими повідомленням з відмітками про отримання: ухвали про відкриття провадження від 09.01.2018 року 11.01.2018 року, ухвали про відкладення від 07.02.2018 року 20.02.2018 року, ухвал від 21.02.2018 року та від 28.03.2018 року - 15.03.2018 року. Про причини своєї неявки ТОВ «Ріелті менеджмент» суд не повідомили, своїм право подати пояснення на позовну заяву не скористалися.

В судовому засіданні 21.03.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

21.01.2016 року між ПП «Щасливе дитинство» та ТОВ «Ріелті менеджмент» укладено договір поставки № 7 ( т.1. а.с. 13-16).

За змістом п. 1.1. Договору, Постачальник (Позивач) зобовязався постачати Покупцю (Третій особі), а Покупець приймати та оплачувати товари партіями, відповідно до замовлень Покупця, що є невідємними частинами даного Договору. Замовлення виставляються на підставі, належним чином затвердженої сторонами, специфікації.

У п. 2.1. сторони визначили, що ціна договору складає 680029,87 грн.

Замовлення Покупця на поставку товарів є обовязковими для Продавця (п. 3.1. Договору). У п. 3.2. Договору визначено, що замовлення має містити: ціну, порядковий номер, асортимент та кількість товару у партії, код Товару, адресу за якою здійснюється поставка, дату і час подачі автотранспорту під розвантаження.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DDP (поставка, у названому місці призначення), у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010».

Товари приймаються за кількістю і якістю на відповідному складі Покупця, на підставі накладних (п. 4.4. Договору).

Згідно п. 5.3. Договору право власності на товар переходить до Покупця з моменту отримання товару Покупцем і підписанням обома сторонами накладних на такий товар.

У пункті 6.1. Договору визначено, що Покупець здійснює оплату товару протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами накладних на отримання товару.

Відповідно до п. 8.1., Договір набирає чинності з моменту його підписання останньою стороною, та врегульовує правовідносини сторін, що виникли з 21.01.2016 року, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Для забезпечення виконання зобовязань за договором поставки № 7 від 21.01.2016 року між Приватним підприємством «Щасливе дитинство» та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним підприємством «Оксамит», 21.01.2016 року був укладений договір поруки б/н (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до п. 1 Договору поруки, Поручитель (Відповідач) зобовязався відповідати перед Кредитором (Позивачем) за виконання всіх зобовязань ТОВ «Ріелті менеджмент» (Боржником), що виникли з Договору поставки № 7 від 21.01.2016 року, який був укладений між Кредитором та Боржником.

За змістом п. 3.1. Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобовязання. Але у будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного в п. 4 цього Договору.

Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобовязання за основним договором в повному обсязі (п. 3.2. Договору поруки).

У п. 4.1. Договору поруки сторони визначили, що Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань Боржником, згідно Основного договору в загальній сумі, що дорівнює 680029,87 грн., а також за відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки.

У п. п. 5.1.1. та 5.4.1. Договору поруки сторони визначили право кредитора у разі невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором у 5-денний строк звернутися до Поручителя з вимогою про виконання таких зобовязань, а поручитель зобовязався при порушенні Боржником зобовязання перед кредитором за основним договором, виконати за Боржника зобовязання у 5-денний строк з дня отримання вимоги від кредитора.

На виконання умов Договору поставки № 7 від 21.01.2016 року, Позивач, у відповідності до п. 1.1., 3.1., 4.1., на підставі отриманого від ТОВ «Ріелті менеджмент» замовлення № 1 до договору ( т. 1 а.с. 144-186), 29.01.2016 року здійснив поставку товару, визначеного у даному замовленні на загальну суму 680029,87 грн.

Факт поставки та отримання товару на вищевказану суму підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін видатковими накладними: № ОЩ-00000025 від 29.01.2016 року на суму 11359,66 грн. (т. 1, а.с. 21-22); № ОЩ-00000026 від 29.01.2016 року на суму 24477,07 грн. (т. 1, а.с. 23-26); № ОЩ-00000027 від 29.01.2016 року на суму 18786,93 грн. (т. 1, а.с. 27-30); № ОЩ-00000028 від 29.01.2016 року на суму 42658,71 грн. (т. 1, а.с. 31-34); № ОЩ-00000029 від 29.01.2016 року на суму 33306,46 грн. (т.1., а.с. 35-37); № ОЩ-00000030 від 29.01.2016 року на суму 22193,50 грн. (т. 1. а.с. 38-41); № ОЩ-00000031 від 29.01.2016 року на суму 33416,18 грн. (т. 1., а.с. 42-45); № ОЩ-00000032 від 29.01.2016 року на суму 30679,87 грн. (т. 1, а.с. 45-49); № ОЩ-00000033 від 29.01.2016 року на суму 38799,82 грн.(т. 1, а.с. 50-55); № ОЩ-00000034 від 29.01.2016 року на суму 74226,46 грн. (т.1, а.с. 56-58); № ОЩ-00000035 від 29.01.2016 року на суму 25156,34 грн. (т. 1, а.с. 59-61); № ОЩ-00000036 від 29.01.2016 року на суму 53765,29 грн. (т. 1. а.с. 62-64); № ОЩ-00000037 від 29.01.2016 року на суму 23233,14 грн. (т. 1 а.с. 65-66); № ОЩ-00000038 від 29.01.2016 року на суму 23162,98 грн. (т. 1, а.с. 67-69); № ОЩ-00000039 від 29.01.2016 року на суму 70151,40 грн. (т. 1, а.с. 70-72); № ОЩ-00000040 від 29.01.2016 року на суму 47713,90 грн. (т. 1, а.с. 73-74); № ОЩ-00000041 від 29.01.2016 року на суму 24258,16 грн. (т. 1, а.с. 75-76); № ОЩ-00000042 від 29.01.2016 року на суму 45022,59 грн. (т. 1, а.с. 77-78); № ОЩ-00000043 від 29.01.2016 року на суму 37661,41 грн. (т. 1, а.с. 79) та податковими накладними, складеними контрагентом Позивача про поставку партій товарів на підставі вказаного договору поставки (т. 1, а.с. 187-250, т. 2, а.с. 1-46).

Надані позивачем суду видаткові накладні є первинними документами в розумінні ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідають вимогам ст. 9 цього Закону, оскільки містять передбачені реквізити та надають можливості ідентифікувати осіб, які брала участь у здійсненні господарської операції, встановити зміст та обсяг господарської операції.

Оскільки поставка товару була здійснена Позивачем 29.01.2016 року, ТОВ «Ріелті менеджмент», відповідно до умов, визначених у п. 6.1. Договору, за поставлений товар повинен був розрахуватися до 01.03.2016 року. Проте, вказані зобовязання ТОВ «Ріелті Менеджмент» не виконало та за поставлений товар не розрахувалося.

20.03.2016 року Позивач за вих. № 20/03-1 від 20.03.2016 року звернувся до ТОВ «Ріелті менеджмент» із вимогою про виконання зобовязань з оплати поставленого товару (т. 1, а.с. 18), яка залишилася ТОВ «Ріелті менеджмент» без виконання.

Згідно акту взаєморозрахунків, підписаного та скріпленого печатками обох сторін заборгованість ТОВ «Ріелті менеджмент» перед ПП «Щасливе дитинство» за поставлений товар, станом на 31.12.2016 року складає 680029,87 грн. ( т. 1, а.с. 80).

Оскільки виконання ТОВ «Ріелті менеджмент» зобовязань за договором поставки № 7 від 21.01.2016 року було забезпечено договором поруки від 21.01.2016 року, Позивач, на підставі п. 5.1.1. та п. 5.4.1. Договору поруки, у звязку із невиконанням ТОВ «Ріелті менеджмент» зобовязань з оплати товару поставленого на виконання договору поставки № 7 від 21.01.2016 року, 01.12.2017 року звернувся до Відповідача із вимогою (лист за вих. № 01/12 від 01.12.2017 року) (т. 1., а.с. 19) сплатити заборгованість у вищевказаній сумі.

Проте, вимога Позивача Відповідачем залишена без відповіді, заборгованість, що утворилася у ТОВ «Ріелті менеджмент» у розмірі 680029,87 грн. Відповідачем не сплачена.

Зазначені обставини, зумовили звернення Позивача до суду із цим позовом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Правова природа та зміст, укладеного між ПП «Щасливе дитинство» та ТОВ «Ріелті менеджмент» договору свідчить про те, що між сторонами виникли правовідносини поставки, правове регулювання яких передбачено нормами ст. 712 ЦК України та ст. ст. 264-271 ГК України.

Відповідно до ст. 265 ГК України та ст. 712 ЦК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом положень статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Належними, допустимими та достовірними доказами Позивачем доведено факт виконання умов договору в частині здійснення поставки товару у встановлені строки на визначену суму, як доведено і факт невиконання ТОВ «Ріелті менеджмент» зобовязань з оплати поставленого товару, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем на суму 680029,87 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 7.1. Договору поруки сторони визначили, що даний договір діє до моменту припинення дії основного договору.

За загальним правилом, відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п. 8.1. Договору поставки № 7 від 21.01.2016 року визначено, що взаємовідносини за ним діють до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Таким чином, оскільки дія основного договору не припинена, у звязку із невиконанням ТОВ «Ріелті менеджмент» зобовязань за ним, порука є дійсною на момент розгляду господарського спору.

В судовому засіданні зясовано, що Відповідач взяті на себе зобовязання за договором поруки від 21.01.0216 року не виконав: заборгованість ТОВ «Ріелті менеджмент», у передбачені договором та вимогою строки, не оплатив. Зазначені обставини визнаються Відповідачем (т.1, а.с. 122), отже, на підставі ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, суд визнає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 680029,87 грн. боргу.

У розділі 7 Договору поставки сторони визначили відповідальність за порушення зобовязань за цим Договором.

Так, відповідно до п. 7.5. Договору поставки, порушення строків оплати, що визначені у п. 6.1. договору, тягне за собою сплату Покупцем на користь Постачальника пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки, а також 15 % річних та заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Порушення строків оплати, що визначені у п. 6.1. Договору більш, ніж на 20 календарних днів, тягне за собою зобовязання Покупцем сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Так, Позивачем, у звязку із простроченням виконання зобовязань з оплати товару, поставленого на підставі договору поставки № 7 від 21.01.2016 року, до стягнення із Відповідача також заявлено: 127570,47 грн. пені, 136005,97 грн. штрафу, 188684,00 грн. 15 % річних, 168035,17 грн. інфляційних втрат, розрахунок яких додано до матеріалів справи (т.1, а.с. 81-84).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня, та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи наведені норми права, п. 4.1. Договору поруки щодо обсягу відповідальності поручителя, та встановлений факт прострочення виконання договірних зобов'язань з оплати поставленого товару, суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо заявленої до стягнення пені, визнає обґрунтованими вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені з 01.03.2016 року по 01.09.2016 року та задовольняє їх у заявленій сумі 127570,47 грн.

Оскільки прострочення виконання договірних зобов'язань з оплати поставленого товару тривало більше ніж 20 днів, а обсяг відповідальності поручителя покриває сплату неустойки, правомірним є і нарахування Позивачем штрафу в сумі 136005,97 грн. Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок суми штрафу, суд задовольняє цю вимогу в заявленій сумі, а саме 136005,97 грн.

Однак, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 15% річних у розмірі 188684,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 168035,17 грн., задоволенню не підлягають, враховуючи таке.

Так, ч. 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Разом з тим, у п. 4.1. Договору поруки від 21.01.2016 року сторонами узгоджено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконанням зобовязань боржником, згідно основного договору в загальній сумі 680029,87 грн., а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки.

Отже, оскільки договором поруки визначено обсяг відповідальності поручителя за невиконання боржником грошового зобовязання за договором поставки, який обмежений загальною сумою 680029,87 грн., необґрунтованими є вимоги Позивача про стягнення відсотків річних та інфляційних втрат саме з поручителя (Відповідача).

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги Позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню із стягненням з Відповідача на користь Позивача заборгованості в сумі 943606,31 грн., з яких: 680029,87 грн. боргу, 127570,47 грн. пені, 136005,97 грн. штрафу.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Щасливе дитинство» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Оксамит» ЛТД (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. 49-ї Гвардійської дивізії, 24, ідентифікаційний код: 24946176) на користь Приватного підприємства «Щасливе дитинство» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. 49-ї Гвардійської дивізії, 24, ідентифікаційний код: 39505838) борг у розмірі 943606,31 грн., з яких: 680029,87 грн. основна сума боргу, 127570,47 грн. пеня, 136005,97 грн. штраф та судовий збір у розмірі 14154,10 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 30.03.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко