ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.2018 Справа №905/2467/16

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Кротінової О.В., суддів: Курило Г.Є., Чорненької І.К.,

при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І.,

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 101990912,84 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Кухтик В.М. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час вчинення таких процесуальних дій) у судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.09.2016р. по 06.10.2016р., з 06.10.2016р. по 13.10.2016р.

Згідно ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.02.2018р. по 15.03.2018р., з 15.03.2018р. по 19.03.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №11420/6 від 12.08.2016р. до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 101990912,84 грн., у тому числі: суми основного боргу в розмірі 34327252,45 грн., пені у розмірі 33273283,17 грн., інфляційних втрат у розмірі 13027063,32 грн., 3% річних в розмірі 2436616,89 грн., 7% штрафу в розмірі 18926697,01 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на час визначення складу суду), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2467/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 22.08.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2467/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011р. із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості послуг транспортування природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобов'язаннями січня 2014р.-червня 2016р. та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок позовних вимог станом на 28.07.2016р., а також у копіях: договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011р. із додатковими угодами №1 від 17.01.2013р., №2 від 25.12.2013р., №3 від 17.03.2014р., №4 від 05.11.2014р., №5 від 28.07.2015р., №6 від 27.10.2015р. до нього, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №01-14-/Н09 від 31.01.2014р., №02-14-/Н09 від 28.02.2014р., №03-14-/Н09 від 31.03.2014р., №04-14-/Н09 від 30.04.2014р., №05-14-/Н09 від 31.05.2014р., №06-14-/Н09 від 30.06.2014р., №07-14-/Н09 від 31.07.2014р., №08-14-/Н09 від 31.08.2014р., №09-14-/Н09 від 30.09.2014р., №10-14-/Н09 від 31.10.2014р., №11-14-/Н09 від 30.11.2014р., №12-14-/Н09 від 31.12.2014р., №01-15-/Н09 від 31.01.2015р., №02-15-/Н09 від 28.02.2015р., №03-15-/Н09 від 31.03.2015р., №04-15-/Н09 від 30.04.2015р., №05-15-/Н09 від 31.05.2015р., №06-15-/Н09 від 30.06.2015р., №07-15-/Н09 від 31.07.2015р., №08-15-/Н09 від 31.08.2015р., №09-15-/Н09 від 30.09.2015р., №10-15-/Н09 від 31.10.2015р., №11-15-/Н09 від 30.11.2015р., №12-15-/Н09 від 31.12.2015р., №01-16-/Н09 від 31.01.2016р., №02-16-/Н09 від 29.02.2016р., №03-16-/Н09 від 31.03.2016р., №04-16-/Н09 від 30.04.2016р., №05-16-/Н09 від 31.05.2016р., №06-16-/Н09 від 30.06.2016р., повідомлення про вручення поштового відправлення, відомості про розподіл газу за листопад 2015р. станом на 11.12.2015р., правоустановчі документи позивача, довіреності на представників позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.193, 231, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст.525-526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 54, 56, 57, 61, 64 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову).

13.09.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано пояснення б/н від 13.09.2016р., у яких повідомлено про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог.

До пояснень додано у копіях: довіреність на представника позивача, інформація щодо стану розрахунків між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" та ПАТ "Донецькоблгаз" за договором №/Н09 за період з 01.01.2014р. по 09.09.2016р., наведена в таблиці замість копій банківських виписок, довіреність на представника позивача Печерного С.Л., акт звірки - розрахунків станом на 30.06.2016р.

13.09.2016р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 13.09.2016р., до якого додано відзив №15/1 - 1757 від 12.09.2016р. на позовну заяву, за змістом якого вказано про наявність форс - мажорних обставин, що підтверджуються сертифікатом Торгово - промислової палати України №1983/05 - 4 від 23.07.2014р. про форс - мажорні обставини; з розрахунком інфляційних витрат не погодився, застосування штрафу на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України вважає неправомірним.

До відзиву додано у копіях заяву №15/1 - 1760 від 12.09.2016р. про застосування строку позовної давності та визнання його спливу відносно вимог ПАТ "Укртрансгаз" щодо стягнення з ПАТ "Донецькоблгаз" штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних, втрат від інфляційних процесів за період, що перевищує термін передбачений ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, а також повна інформаційна довідка з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство №150333 від 12.09.2016р., у копіях: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №22228487 від 12.09.2016р., сертифікат Торгово - промислової палати України №1983/05 - 4 від 23.07.2014р. про форс - мажорні обставини, супровідний лист Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" №15/02 - 1468 від 28.07.2014р. на адресу ПАТ "Укртрансгаз", повідомлення про наявність форс - мажорних обставин №15/02 - 1431 від 17.06.2014р.

06.10.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано заперечення на відзив №13733/6 від 05.10.2016р., за змістом яких вказано, що відповідач мав можливість виконувати зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідно до умов договору, не дивлячись на наявність сертифікату Торогово-промислової палати України; зауважено, що стягнення штрафу у розмірі 7% за прострочення виконання зобов'язань більш ніж на 30 днів є додатковою санкцією, яка застосовується до боржника у відповідності до положень ст.231 Господарського кодексу України при наявності відповідних правових підстав для цього.

До заперечень додано у копіях: довіреність на представника позивача, безкоштовний витяг з сайту Міністерства юстиції України щодо підприємства відповідача від 28.09.2016р.

13.10.2016р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області разом із супровідним листом №15/01 - 1968 від 11.10.2016р. подано заяву №15/01 - 1971 від 11.10.2016р. про відстрочення виконання рішення суду на 2 роки, до якої додано акти звірки взаєморозрахунків між ПАТ "Донецькоблгаз" та ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в періоди з 01.07.2016р. по 31.07.2016р., з 01.08.2016р. по 31.08.2016р., з 01.09.2016р. по 30.09.2016р., акт звірки взаєморозрахунків між Облгазом та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в період з 01.10.2016р. по 10.10.2016р., а також у копіях: ліцензія Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг серія АЕ №299064 від 26.06.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., рішення №48 від 08.02.2016р. про опис майна у податкову заставу, лист Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України №159/10/23 - 01 - 27 від 08.02.2016р. на адресу керівника ПАТ "Донецькоблгаз", податкова вимога №10 - 23 від 08.02.2016р., акти опису майна у податкову заставу №14 від 29.02.2016р., №4/10/28 - 03 - 17 від 16.01.2016р., №19/10/28 - 03 - 17 від 21.03.2016р., витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №50104113 від 10.08.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.10.2016р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/2467/16 на 15 днів по 08.11.2016р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

17.10.2016р. позивачем представлено клопотання №13892/6 від 10.10.2016р., до якого додано документи згідно переліку.

З метою об'єктивного, всебічного розгляду обставин справи призначено судову колегію для її розгляду у складі: головуючий суддя Кротінова О.В., судді Осадча А.М. та судді Курило Г.Є. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/1265 від 08.11.2016р., протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.11.2016р.).

08.11.2016р. позивачем через канцелярію суду надано заперечення №б/н б/д на заяву Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про відстрочення виконання рішення суду, до яких додано у копіях: службова записка №б/н б/д "Про надання інформації", звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за січень-грудень 2015р.

08.11.2016р. позивачем подано пояснення №б/н б/д, до яких додано у копіях: опис вкладення у цінний лист, датований 28.10.2016р., фіскальний чек №8434 від 28.10.2016р., акт звірки розрахунків за період з 01.01.2016р. по 01.10.2016р.

08.11.2016р. відповідачем через канцелярію суду подано заяву №б/н від 07.11.2016р. про зменшення розміру пені, до якої додано у копіях: ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг серія АЕ №299065 від 26.06.2015р., серія АЕ №299064 від 26.06.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016р.

08.11.2016р. відповідачем надано супровідний лист №б/н від 08.11.2016р., до якого додано копію акту звірки розрахунків за період з 01.01.2016р. по 01.10.2016р., а також акти звірки взаєморозрахунків з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. та з 01.11.2016р. по 04.11.2016р.

08.12.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н б/д, до якого додано у копіях: розрахунок суми основного боргу ПАТ "Донецькоблгаз" перед ПАТ "Укртрансгаз" по договору №/Н09 від 27.09.2011р. за надані послуги з транспортування природного газу станом на 02.12.2016р., акт звірки розрахунків за період з 01.10.2016р. по 21.11.2016р., опис вкладення у цінний лист, датований 01.11.2016р., фіскальний чек №1717 від 01.12.2016р.

04.01.2017р. позивачем подано клопотання №б/н від 04.01.2017р., до якого додано у копіях: розрахунок суми основного боргу ПАТ "Донецькоблгаз" перед ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" по договору №/Н09 від 27.09.2011р. станом на 03.01.2017р. та довіреність №2 - 403 від 28.12.2016р.

Ухвалою від 04.01.2017р. господарським судом Донецької області призначено судову економічну експертизу у справі №905/2467/16 за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ, м.Київ, до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 101990912,84 грн., у тому числі: суми основного боргу в розмірі 34327252,45 грн., пені у розмірі 33273283,17 грн., інфляційних втрат у розмірі 13027063,32 грн., 3% річних в розмірі 2436616,89 грн., 7% штрафу в розмірі 18926697,01 грн. Проведення експертизи доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84112, Донецька область, м.Словянськ, вул.Рози Люксембург, 67) та постановлено у розпорядження експертної установи надати матеріали справи №905/2467/16.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.01.2017р. провадження у справі №905/2467/16 зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

Справа №905/2467/16 скерована на адресу експертної установи.

03.04.2017р., у зв'язку із закінченням повноважень судді Осадчої А.М., змінено склад суду та для розгляду справи призначено колегію у складі: головуючий суддя КротіноваО.В, суддя Курило Г.Є., суддя Чорненька І.К. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/413 від 03.04.2017р. та протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.04.2017р.).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. провадження у справі №905/2467/16 поновлено; клопотання Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №382 від 27.03.2017р. про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення судової економічної експертизи №382, задоволено; погоджено термін проведення експертизи №382 у строк, що перевищує 90 календарних днів, при цьому у межах розумного строку; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, надати суду: договір №/Н09 від 27.09.2011р. із додатковими угодами; акт звіряння розрахунків станом на 01.01.2014р.; розгорнутий акт звіряння розрахунків на дату позову; витяг з відомості аналітичного обліку по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" по контрагенту ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" за період січень 2014р. - серпень 2016р. (розгорнуто, у розрізі дати проведення операції, кількісних та вартісних показників); акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, платіжні доручення, виписки банку, в т.ч. за рахунком із спеціальним режимом використання газопостачальних організацій, за період січень 2014р.-серпень 2016р., задля подальшого скерування перелічених документів до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області, надати суду: договір №/Н09 від 27.09.2011р. із додатковими угодами; акт звіряння розрахунків станом на 01.01.2014р.; розгорнутий акт звіряння розрахунків на дату позову; витяг з відомості аналітичного обліку по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" по контрагенту ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" за період січень 2014р. - серпень 2016р. (розгорнуто, у розрізі дати проведення операції, кількісних та вартісних показників); акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, платіжні доручення, виписки банку, в т.ч. за рахунком із спеціальним режимом використання газопостачальних організацій, за період січень 2014р.-серпень 2016р.; інші документи, які мають суттєве значення під час проведення дослідження, задля подальшого скерування перелічених документів до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; провадження у справі №905/2467/16 зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

12.12.2017р. через канцелярію господарського суду Донецької області від Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист №382 від 24.11.2017р. разом із висновком №382 від 24.11.2017р. за результатами проведення судової економічної експертизи, а також матеріали справи №905/2467/16.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147 - VIII від 03.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.12.2017р. поновлено провадження у справі №905/2467/16, визначено розгляд означеної справи за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження, та призначено підготовче засідання.

15.01.2018р. представник позивача представив суду клопотання б/н від 15.01.2018р., до якого додано копію розрахунку суми основного боргу ПАТ "Донецькоблгаз" перед ПАТ "Укртрансгаз" по договору №/Н09 від 27.09.2011р. за надані послуги з транспортування природного газу.

15.01.2018р. представник відповідача представив суду письмові пояснення №15/1 - 89 від 15.01.2018р., за змістом яких вказано, що останній згоден з висновками судової економічної експертизи щодо фактичної суми заборгованості в розмірі 28467578,84 грн.; зауважено, що нарахована позивачем пеня в сумі 33273283,17 грн. не підлягає задоволенню через наявність форс-мажорних обставин, штрафні санкції, передбачені абз.3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій; просить відмовити у задоволенні позовних вимог, відстрочити виконання рішення суду на 2 роки.

Ухвалою суду від 15.01.2018р. відкладено підготовче засідання на 15.02.2018р.

15.02.2018р. представником позивача представлено суду клопотання б/н від 15.02.2018р., до якого додано копію пояснень №1001ВИХ-18-781 від 14.02.2018р., у яких зазначено, що позивач здійснював зарахування грошових коштів відповідача за договором у відповідності до його положень та відповідно не погоджується з висновком №382 від 24.11.2017р. за результатами проведення судової економічної експертизи.

15.02.2018р. позивачем та відповідачем представлено суду спільну заяву б/н від 15.02.2018р., за змістом якої сторони не заперечують проти переходу до розгляду справи по суті у цьому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15.02.2018р. закрито підготовче провадження по справі №905/2467/16; справу №905/2467/16 призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.02.2018р.

15.03.2018р. відповідачем представлено суду заяву №15/1-723 від 14.03.2018р., у якій вказано про повне погашення заборгованості в сумі основного боргу в розмірі 34327252,45грн. на підставі спільних протокольних рішень.

До заяви додано документи згідно переліку.

18.03.2018р. відповідачем електронною поштою надіслано копію заяви №б/н від 18.03.2018р. про розгляд справи по суті 19.03.2018р. без участі представника відповідача.

19.03.2018р. відповідачем електронною поштою надіслано у копіях: платіжні доручення №1869 від 22.08.2017р., №1860 від 22.08.2017р., №1857 від 22.08.2017р., №1854 від 22.08.2017р., №1824 від 22.08.2017р., №1884 від 22.08.2017р., №1887 від 22.08.2017р., №1892 від 22.08.2017р., №1881 від 22.08.2017р., №1839 від 22.08.2017р., №1962 від 11.09.2017р., №9 від 20.12.2016р., №18 від 20.12.2016р., №1955 від 28.08.2017р., №1957 від 28.08.2017р., №1965 від 28.08.2017р., спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2806/у від 26.05.2017р., №2807/у від 26.05.2017р., №2802/у від 26.05.2017р., зведені реєстри, письмові пояснення №б/н від 19.03.2018р., банківська виписка за 30.08.2017р.

Представник позивача у судовому засіданні 19.03.2018р. підтримав позовні вимоги, заперечення щодо наданих відповідачем документів під час розгляду справи по суті відсутні.

Представник відповідача в судове засідання 19.03.2018р. не з'явився.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

27.09.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (нині - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" та далі - Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09, за яким газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору (п.1.1 договору у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього).

У період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Річний плановий обсяг транспортування природного газу Замовника складає 773800,0тис. куб. м., у тому числі по місяцях, тис.куб.м.: січень - 129300,000, лютий - 127400,000, березень - 107400,000, квітень - 62600,000, травень - 20600,000, червень - 13600,000, липень - 13600,000, серпень - 15600,000, вересень - 17600,000, жовтень - 71400,000, листопад - 85400,000, грудень - 109300,000.

Газ Замовника, транспортування якого за цим договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення (пункт 1.2. договору у редакції додаткової угоди №2 від 25.12.2013р. до нього).

Додатковою угодою №6 від 27.10.2015р. до договору сторони погодили абз.2 п.1.2 договору у такій редакції: «Газ Замовника, транспортування якого за цим договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій крім обсягів, що використовуються релігійними організаціями для виробничо-комерційної діяльності».

За змістом п.2.1 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (підтверджені обсяги).

Згідно з п.3.1 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральним трубопроводами (далі акти наданих послуг).

Газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітнім, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 договору у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього).

Пунктом 3.3 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, встановлено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу трубопроводами газотранспортного підприємства здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

За умов п.3.4 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Позивачем представлено суду акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період січень 2014р.-червень 2016р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств, згідно яких визначено обсяг протранспортованого газу відповідачу відповідно до договору №/Н09 від 27.09.2011р., а саме:

- акт №01-14-/Н09 від 31.01.2014р. - 129042,061 тис.куб.м., вартість послуг 10344011,60 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №02-14-/Н09 від 28.02.2014р. - 105257,488 тис.куб.м., вартість послуг 8437440,24 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №03-14-/Н09 від 31.03.2014р. - 83880,846 тис.куб.м., вартість послуг 6723888,61 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №04-14-/Н09 від 30.04.2014р. - 54335,054 тис.куб.м., вартість послуг 4355497,93 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №05-14-/Н09 від 31.05.2014р. - 18109,939 тис.куб.м., вартість послуг 2179712,26 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №06-14-/Н09 від 30.06.2014р. - 11789,702 тис.куб.м., вартість послуг 1584535,94грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №07-14-/Н09 від 31.07.2014р. - 10319,217 тис.куб.м., вартість послуг 1386902,76 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №08-14-/Н09 від 31.08.2014р. - 8612,518 тис.куб.м., вартість послуг 1157522,42 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №09-14-/Н09 від 30.09.2014р. - 15501,274 тис.куб.м., вартість послуг 2083371,23 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №10-14-/Н09 від 31.10.2014р. - 57668,681 тис.куб.м., вартість послуг 7750670,72 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №11-14-/Н09 від 30.11.2014р. - 81212,510 тис.куб.м., вартість послуг 10914961,34 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №12-14-/Н09 від 31.12.2014р. - 99714,698 тис.куб.м., вартість послуг 13401655,42 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №01-15-/Н09 від 31.01.2015р. - 102618,547 тис.куб.м., вартість послуг 13791932,71 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №02-15-/Н09 від 28.02.2015р. - 83043,771 тис.куб.м., вартість послуг 11161082,82 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №03-15-/Н09 від 31.03.2015р. - 45069,182 тис.куб.м., вартість послуг 6057298,06 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №04-15-/Н09 від 30.04.2015р. - 30940,605 тис.куб.м., вартість послуг 14907183,49 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №05-15-/Н09 від 31.05.2015р. - 9731,139 тис.куб.м., вартість послуг 4688462,77 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №06-15-/Н09 від 30.06.2015р. - 6834,842 тис.куб.м., вартість послуг 3293026,87грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №07-15-/Н09 від 31.07.2015р. - 6984,805 тис.куб.м., вартість послуг 3426465,94 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №08-15-/Н09 від 31.08.2015р. - 6933,312 тис.куб.м., вартість послуг 3401205,54 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №09-15-/Н09 від 30.09.2015р. - 6678,703 тис.куб.м., вартість послуг 3276304,55 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №10-15-/Н09 від 31.10.2015р. - 28808,701 тис.куб.м., вартість послуг 15017399,65 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №11-15-/Н09 від 30.11.2015р. - 37785,790 тис.куб.м., вартість послуг 19696976,62 грн. (з урахуванням податку на додану вартість) (том 5, а.с.104),

- акт №12-15-/Н09 від 31.12.2015р. - 50640,127 тис.куб.м., вартість послуг 26397685,40 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №01-16-/Н09 від 31.01.2016р. - 63805,753 тис.куб.м., вартість послуг 29087766,67 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №02-16-/Н09 від 29.02.2016р. - 41429,269 тис.куб.м., вартість послуг 18886775,15 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №03-16-/Н09 від 31.03.2016р. - 40588,581 тис.куб.м., вартість послуг 18503522,30 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №04-16-/Н09 від 30.04.2016р. - 20347,634 тис.куб.м., вартість послуг 8226141,47 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №05-16-/Н09 від 31.05.2016р. - 9835,401 тис.куб.м., вартість послуг 3976255,92 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №06-16-/Н09 від 30.06.2016р. - 5840,585 тис.куб.м., вартість послуг 2361231,71грн. (з урахуванням податку на додану вартість).

Таким чином, беручи до уваги підстави заявлених позовних вимог, позивачем на виконання умов договору №/Н09 від 27.09.2011р. протранспортовано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період січень 2014р.-червень 2016р. у загальному обсязі 1273360,735тис.куб.м. на суму 276476888,11 грн.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.5.1 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов'язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

У відповідності з п.5.2 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, тарифи, визначені в пункті 5.1. договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Відповідно до п.5.4 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

У випадках, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п.5.6 договору у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього).

За визначеннями п.5.7 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Так остаточний розрахунок за зобов'язаннями січня 2014р. - червня 2016р. повинен бути здійснений не пізніше:

за січень 2014 року - 19.02.2014р.;

за лютий 2014 року - 19.03.2014р.;

за березень 2014 року - 19.04.2014р.;

за квітень 2014 року - 19.05.2014р.;

за травень 2014 року - 19.06.2014р.;

за червень 2014 року - 19.07.2014р.;

за липень 2014 року - 19.08.2014р.;

за серпень 2014 року - 19.09.2014р.;

за вересень 2014 року - 19.10.2014р.;

за жовтень 2014 року - 19.11.2014р.;

за листопад 2014 року - 19.12.2014р.;

за грудень 2014 року - 19.01.2015р.;

за січень 2015 року - 19.02.2015р.;

за лютий 2015 року - 19.03.2015р.;

за березень 2015 року - 19.04.2015р.;

за квітень 2015 року - 19.05.2015р.;

за травень 2015 року - 19.06.2015р.;

за червень 2015 року - 19.07.2015р.;

за липень 2015 року - 19.08.2015р.;

за серпень 2015 року - 19.09.2015р.;

за вересень 2015 року - 19.10.2015р.;

за жовтень 2015 року - 19.11.2015р.;

за листопад 2015 року - 19.12.2015р.;

за грудень 2015 року - 19.01.2016р.;

за січень 2016 року - 19.02.2016р.;

за лютий 2016 року - 19.03.2016р.;

за березень 2016 року - 19.04.2016р.;

за квітень 2016 року - 19.05.2016р.;

за травень 2016 року - 19.06.2016р.;

за червень 2016 року - 19.07.2016р.

При цьому, першочергово у абз.1 п.5.5 договору у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього визначено 100% попередня оплата за 10 (десять) днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Як вбачається з матеріалів справи та визначено представником позивача у судовому засіданні 13.09.2016р., відповідач (замовник) у межах спірних правовідносин є гарантованим постачальником для населення.

Відповідач у судовому засіданні дане підтверджує.

Відтак, при дослідженні дотримання умов договору №/Н09 від 27.09.2011р. в частині здійснення розрахунку за спірними зобов'язаннями, суд виходить з наведеного та безпосередньо приписів п.5.6, п.5.7 договору.

Одночасно відповідно до п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р. реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Згідно п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відтак, отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу (правова позиція Вищого господарського суду України у постановах від 15.09.2011 №5015/1494/11, від 15.02.2007 №12/615).

Як свідчать умови договору №/Н09 від 27.09.2011р., право самостійної зміни позивачем призначення платежу передбачено лише у випадках, якщо у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним (п.5.7 договору).

Відповідно до меморіальних ордерів (а.с.188-249 том 5, а.с.1-250 том 6, а.с.1-250 том 7), оплати за якими відображені у акті звірки розрахунків за період з 01.01.2014р. по 12.08.2016р., з урахуванням п.2.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1000 від 02.08.2012р. "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу", п.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015р. "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки" (чинні на дати проведення відповідачем оплат за спірним договором), зокрема, з 09.01.2014р. по 01.07.2016р. відповідачем за надані позивачем послуги з транспортування природного газу, без урахування оплат, проведених на виконання спільних протокольних рішень, перераховано з призначенням платежу:

- на виконання постанови НКРЕ №1713 від 24.12.2013р. (за січень 2014р.) - 4075213,27 грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №48 від 25.01.2014р. (за лютий 2014р.) - 4292744,35грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №154 від 21.02.2014р. (за березень 2014р.) - 4494419,28грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №272 від 24.03.2014р. (за квітень 2014р.) - 3696805,99грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №505 від 23.04.2014р. (за травень 2014р.) - 2177303,33 грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №753 від 23.05.2014р. (за червень 2014р.) - 1430989,83 грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №877 від 20.06.2014р. (за липень 2014р.) - 152351,40грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №1036 від 24.07.2014р. (за серпень 2014р.) - 965520,90 грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №1136 від 21.08.2014р. (за вересень 2014р.) - 1195469,43 грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №22 від 23.09.2014р. (за жовтень 2014р.) - 2027922,92 грн.,

- на виконання постанов НКРЕКП №172 від 24.10.2014р., №275 від 11.11.2014р. (за листопад 2014р.) - 2792904,37 грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №712 від 02.12.2014р. (за грудень 2014р.) - 6123507,72 грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №913 від 24.12.2014р. (за січень 2015р.) - 5087822,50 грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №63 від 23.01.2015р. (за лютий 2015р.) - 4910485,42грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №204 від 20.02.2015р. (за березень 2015р.) - 6857213,86 грн., (з яких 6057298,06 грн. погашено заборгованість за актом №03-15-/Н09 від 31.03.2015р., внаслідок чого є переплата за зобов'язанням березня 2015р. у сумі 799915,80 грн., яка згідно п.5.7 договору підлягає віднесенню на попередні періоди за 2013 рік, оскільки згідно акту звірки розрахунків за період з 01.01.2014р. по 12.08.2016р. вбачається наявною заборгованість у загальній сумі 12482373,37 грн. за станом на 01.01.2014р.),

- на виконання постанови НКРЕКП №1211 від 08.04.2015р. (за квітень 2015р.) - 3896982,25грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №1287 від 23.04.2015р. (за травень 2015р.) - 2556502,39грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №1604 від 22.05.2015р. (за червень 2015р.) - 1928561,66грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №1998 від 06.07.2015р. (за липень 2015р.) - 2084261,15грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2141 від 06.08.2015р. (за серпень 2015р.) - 1799795,87 грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2254 від 03.09.2015р. (за вересень 2015р.) - 2054257,52грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2538 від 02.10.2015р. (за жовтень 2015р.) - 3959129,67грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2805 від 17.11.2015р. (за листопад 2015р.) - 5657712,38грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2889 від 27.11.2015р. (за грудень 2015р.) - 9872763,55грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №3223 від 29.12.2015р. (за січень 2016р.) - 7021608,19грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №36 від 22.01.2016р. (за лютий 2016р.) - 7560311,05грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №216 від 22.02.2016р. (за березень 2016р.) - 6962887,12грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №643 від 19.04.2016р. (за квітень 2016р.) - 3046150,87грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №806 від 17.05.2016р. (за травень 2016р.) - 2455882,53грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №1175 від 24.06.2016р. (за червень 2016р.) - 1751173,68грн.

З матеріалів справи вбачається, що частину вартості наданих послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за договором, зокрема, протягом січня 2014р.-листопада 2014р., січня 2015р.-червня 2016р. підприємство оплатило з коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію" №493/688 від 03.08.2015р. на загальну суму у розмірі 136150851,62 грн., що підтверджується:

- спільним протокольним рішенням №741/у від 20.03.2014р. на суму 1734289,21 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 25.03.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №986/у від 17.04.2014р. на суму 1558529,95 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 28.04.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №1219/у від 20.05.2014р. на суму 1975733,95 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 26.05.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №1356/у від 16.06.2014р. на суму 872745,63 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 03.07.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №1559у від 17.07.2014р. на суму 12413008,59 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 23.09.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №1916/у від 22.09.2014р. на суму 618745,66 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 31.10.2014р.;

- спільним протокольним рішенням №217/у від 29.01.2015р. на суму 3140903,66 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 24.02.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №462/у від 25.02.2015р. на суму 1000650,51 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 30.03.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №724/у від 30.03.2015р. на суму 999083,26 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 15.04.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №981/у від 29.04.2015р. на суму 741065,46 грн. (з призначенням платежу за 2014р.), банківська виписка за 18.05.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №1265/у від 27.05.2015р. на суму 2397284,39 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 05.06.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №1511/у від 30.06.2015р. на суму 424087,82 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 14.07.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №1694/у від 21.07.2015р. на суму 553801,23 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 28.07.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №1788/у від 20.08.2015р. на суму 546,10 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 27.08.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №1956/у від 18.09.2015р. на суму 32608,72 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 24.09.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №2261/у від 26.10.2015р. на суму 373674,17 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 30.10.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №2599/у від 24.11.2015р. на суму 5039883,28 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 27.11.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №2897 від 17.12.2015р. на суму 16799082,55 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 22.12.2015р.;

- спільним протокольним рішенням №347/у від 29.01.2016р. на суму 13026054,14 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 15.02.2016р.;

- спільним протокольним рішенням №790/у від 29.02.2016р. на суму 17851290,47 грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 29.03.2016р.;

- спільним протокольним рішенням №1075/у від 29.03.2016р. на суму 20613729,64грн. (з призначенням платежу за 2015р.), банківська виписка за 21.04.2016р.;

- спільним протокольним рішенням №1616/у від 23.05.2016р. на суму 20435888,91грн. (з призначенням платежу за 2016р.), банківська виписка за 24.06.2016р.;

- спільним протокольним рішенням №1813/у від 24.06.2016р. на суму 13548164,32грн. (з призначенням платежу за 2016р.), банківська виписка за 27.07.2016р.

Представлені відповідачем спільні протокольні рішення №172/у від 24.01.2014р. на суму 214971,14 грн., №431/у від 25.02.2014р. на суму 1388028,38 грн., у яких визначено призначення платежу: «за транспортування природного газу 2013 року, договір №/Н09 від 27.09.2011р.», судом до уваги не приймаються, оскільки не відносяться до оплати спірного періоду. Доказів, що спростовують таке, суду не представлено.

У розділі 3 спільних протокольних рішень передбачено, зокрема, що з метою їх реалізації попередня сторона зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні, а остання сторона - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Відповідно до п.5.2 спільних протокольних рішень, останні набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов'язань за ними.

Зважаючи на зміст п.5.7 договору, з відрахуванням поточних оплат кожного місяця, проведених на погашення зобов'язань січня 2014р.-червня 2016р. у загальній сумі 112088738,65 грн. згідно п.5.6 договору, фактично на виконання спільних протокольних рішень відбулось погашення (дотримуючись призначення платежу):

- №741/у від 20.03.2014р. на суму 1734289,21 грн. - за зобов'язанням січня 2014р. у сумі 1734289,21 грн.;

- №986/у від 17.04.2014р. на суму 1558529,95 грн. - за зобов'язанням січня 2014р. у сумі 1558529,95 грн.;

- №1219/у від 20.05.2014р. на суму 1975733,95 грн. - за зобов'язанням січня 2014р. у сумі 1975733,95 грн.;

- №1356/у від 16.06.2014р. на суму 872745,63 грн. - за зобов'язанням січня 2014р. у сумі 872745,63 грн.;

- №1559у від 17.07.2014р. на суму 12413008,59 грн. - першочергово за зобов'язанням січня 2014р. у сумі 127499,59 грн., залишок підлягає віднесенню: за зобов'язанням лютого 2014р. у сумі 4144695,89 грн.; за зобов'язанням березня 2014р. у сумі 2229469,33 грн.; за зобов'язанням квітня 2014р. у сумі 658691,94 грн.; за зобов'язанням травня 2014р. у сумі 2408,93 грн.; за зобов'язанням червня 2014р. у сумі 153546,11 грн.; за зобов'язанням липня 2014р. у сумі 1234551,36 грн.; за зобов'язанням серпня 2014р. у сумі 192001,52 грн.; за зобов'язанням вересня 2014р. у сумі 887901,80 грн.; за зобов'язанням жовтня 2014р. у сумі 2782242,12 грн.;

- №1916/у від 22.09.2014р. на суму 618745,66 грн. - за зобов'язанням жовтня 2014р. у сумі 618745,66 грн.;

- №217/у від 29.01.2015р. на суму 3140903,66 грн. - за зобов'язанням жовтня 2014р. у сумі 21760,02 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням листопада 2014р. у сумі 3119143,64грн.;

- №462/у від 25.02.2015р. на суму 1000650,51 грн. - за зобов'язанням листопада 2014р. у сумі 1000650,51 грн.;

- №724/у від 30.03.2015р. на суму 999083,26 грн. - за зобов'язанням листопада 2014р. у сумі 999083,26 грн.;

- №981/у від 29.04.2015р. на суму 741065,46 грн. - за зобов'язанням листопада 2014р. у сумі 741065,46 грн.;

- №1265/у від 27.05.2015р. на суму 2397284,39 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 2397284,39 грн.;

- №1511/у від 30.06.2015р. на суму 424087,82 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 424087,82 грн.;

- №1694/у від 21.07.2015р. на суму 553801,23 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 553801,23 грн.;

- №1788/у від 20.08.2015р. на суму 546,10 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 546,10 грн.;

- №1956/у від 18.09.2015р. на суму 32608,72 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 32608,72 грн.;

- №2261/у від 26.10.2015р. на суму 373674,17 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 373674,17 грн.;

- №2599/у від 24.11.2015р. на суму 5039883,28 грн. - за зобов'язанням січня 2015р. у сумі 4922107,78 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням лютого 2015р. у сумі 117775,50грн.;

- №2897 від 17.12.2015р. на суму 16799082,55 грн. - за зобов'язанням лютого 2015р. у сумі 6132821,90 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням квітня 2015р. у сумі 10666260,65грн.;

- №347/у від 29.01.2016р. на суму 13026054,14 грн. - за зобов'язанням квітня 2015р. у сумі 343940,59 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням травня 2015р. у сумі 2131960,38грн., за зобов'язанням червня 2015р. у сумі 1364465,21грн., за зобов'язанням липня 2015р. у сумі 1342204,79 грн., за зобов'язанням серпня 2015р. у сумі 1601409,67грн., за зобов'язанням вересня 2015р. у сумі 1222047,03 грн., за зобов'язанням жовтня 2015р. у сумі 5020026,47грн.;

- №790/у від 29.02.2016р. на суму 17851290,47 грн. - за зобов'язанням жовтня 2015р. у сумі 6038243,51 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням листопада 2015р. у сумі 11813046,96грн.;

- №1075/у від 29.03.2016р. на суму 20613729,64грн. - за зобов'язанням листопада 2015р. у сумі 2226217,28 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням грудня 2015р. у сумі 16524921,85грн.; за попередні періоди у сумі 1862590,51 грн. (сальдо на 01.01.2014р. за відомостями акта звірки розрахунків за період з 01.01.2014р. по 12.08.2016р.);

- №1616/у від 23.05.2016р. на суму 20435888,91грн. - за зобов'язанням січня 2016р. у сумі 20435888,91 грн.;

- №1813/у від 24.06.2016р. на суму 13548164,32грн. - за зобов'язанням січня 2016р. у сумі 1630269,57 грн., залишок віднесено: за зобов'язанням лютого 2016р. у сумі 11326464,10грн., за зобов'язанням березня 2016р. у сумі 591430,65грн.

Одночасно матеріали справи містять лист Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на адресу позивача №12/02-1866 від 15.12.2014р. «Про зміну призначення платежу», за змістом якого вказано, що станом на 30.11.2014р. утворилась переплата в сумі 3754686,18 грн. за послуги з транспортування природного газу для потреб промислових підприємств згідно договору №/П09 від 28.09.2011р., просить зарахувати частку переплати в сумі 2300000,00 грн. в оплату послуг з транспортування природного газу для потреб населення згідно договору №/Н09 від 27.09.2011р.

Позивачем дана оплата (2300000,00 грн.) віднесена у рахунок погашення зобов'язання вересня 2014р. у сумі 696636,11 грн. та зобов'язання жовтня 2014р. у сумі 1603363,89 грн. (т.1 а.с.91), однак беручи до уваги погашення зобов'язання вересня 2014р. у сумі 887901,80 грн. за рахунок коштів, охоплені спільним протокольним рішенням №1559у від 17.07.2014р., оплата у розмірі 23000000,00 грн. підлягає віднесенню у рахунок погашення зобов'язання жовтня 2014р., оскільки є існуючою за ним заборгованість та дотримуючись визначення позивачем у цій частині, адже останні не суперечать дійсним обставинам справи.

Оплати за платіжними дорученнями №39 від 20.12.2016р., №57 від 21.12.2016р., №9 від 20.12.2016р., №21 від 20.12.2016р., №45 від 21.12.2016р., №69 від 21.12.2016р., №6 від 20.12.2016р., №3 від 20.12.2016р., №18 від 20.12.2016р., №27 від 20.12.2016р., №42 від 21.12.2016р., №33 від 20.12.2016р., №51 від 21.12.2016р., №54 від 21.12.2016р., №36 від 20.12.2016р., №30 від 20.12.2016р., №15 від 20.12.2016р., №12 від 20.12.2016р., №63 від 21.12.2016р., №60 від 20.12.2016р., №48 від 21.12.2016р., №24 від 20.12.2016р., №72 від 21.12.2016р., №66 від 21.12.2016р., №1875 від 23.03.2017р., №1851 від 23.03.2017р., №1848 від 23.03.2017р., №1842 від 23.03.2017р., №1827 від 23.03.2017р., №1866 від 23.03.2017р., №1845 від 27.04.2017р., №1878 від 27.04.2017р., №1833 від 27.04.2017р., №1830 від 27.04.2017р., №1863 від 29.05.2017р., №1872 від 29.05.2017р., №1892 від 22.08.2017р., №1857 від 22.08.2017р., №1839 від 22.08.2017р., №1824 від 22.08.2017р., №1881 від 22.08.2017р., №1869 від 22.08.2017р., №1884 від 22.08.2017р., №1887 від 22.08.2017р., №1860 від 22.08.2017р., №1854 від 22.08.2017р., №1861 від 28.08.2017р., №1848 від 28.08.2017р., №1978 від 11.09.2017р., №1962 від 11.09.2017р., №1953 від 28.09.2017р., №1947 від 28.09.2017р., №1952 від 28.09.2017р., №1963 від 28.09.2017р., №1949 від 28.09.2017р., №1956 від 28.09.2017р., №1954 від 28.09.2017р., №1968 від 09.10.2017р., №1969 від 09.10.2017р., №1966 від 09.10.2017р., №1950 від 09.10.2017р., №1964 від 09.10.2017р., №1970 від 09.10.2017р., №1951 від 09.10.2017р., №1971 від 09.10.2017р., №1960 від 09.10.2017р., №1967 від 09.10.2017р., №1958 від 09.10.2017р., №1985 від 12.12.2017р., №1993 від 12.12.2017р., №1995 від 12.12.2017р., №1996 від 12.12.2017р., №1997 від 12.12.2017р., №1998 від 12.12.2017р., №1994 від 12.12.2017р., №1992 від 12.12.2017р., №1982 від 12.12.2017р., №1987 від 12.12.2017р., №1999 від 12.12.2017р., №1988 від 12.12.2017р., №1990 від 12.12.2017р., №1983 від 12.12.2017р., №1984 від 12.12.2017р., №2001 від 12.12.2017р., №1986 від 12.12.2017р., №1989 від 12.12.2017р., №2002 від 12.12.2017р., №1979 від 12.12.2017р., №2000 від 12.12.2017р., №1991 від 12.12.2017р., №1980 від 12.12.2017р., №1981 від 12.12.2017р. та відповідно до банківської виписки за 30.08.2017р. на виконання спільних протокольних рішень з призначенням платежу за транспортування природного газу у 2016р. за договором №/Н09 від 27.09.2011р. проведено на загальну суму 43170013,17 грн., з якої сума 18259626,55грн., виходячи з призначення її платежу та наведених вище оплат, підлягає віднесенню у рахунок погашення заборгованості за зобов'язаннями березня 2016р.-червня 2016р.

Натомість залишок у сумі 24910386,62 грн. не може бути віднесено як погашення заборгованості в попередніх періодах, оскільки сторонами не надано вихідних даних, з яких можна встановити наявність переплати за зобов'язаннями липня 2016р.-грудня 2016р. (період не є спірним), яка зумовлює застосування п.5.7 договору, згідно якого виникають підстави для зміни призначення платежу, як « 2016р.» на минулі періоди, зокрема 2013-2014рр.

Також, оплата за платіжним дорученням №1 від 12.02.2018р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. з призначенням платежу за транспортування природного газу у 2016-2017р. за договором №/Н від 27.09.2011р. на загальну суму 17687442,99 грн. не віднесена як погашення заборгованості в попередніх періодах за аналогічних обставин.

Одночасно слід зазначити, що висновком Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №382 від 24.11.2017р. по першому питанню зазначено: в обсязі наданих документів заборгованість Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» з оплати вартості послуг за транспортування газу за період січень-грудень 2014р., січень-грудень 2015р., січень-червень 2016р., які надані відповідачу на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011р., при вимозі п.п.5.6, 5.7 цього договору та призначення платежу, визначеного у підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, на підставі яких проведена оплата за надані послуги Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», підтверджується в загальній сумі складає 28 467 578,84 грн., в тому числі за листопад-грудень 2014р. в сумі 10 450 741,29 грн. та за березень-червень 2016 року 18 016 837,55 грн.; по другому питанню: сума фактичної заборгованості відповідача з оплати вартості послуг за транспортування газу за період січень-грудень 2014р., січень-грудень 2015р., січень-червень 2016р., які надані відповідачу на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011р., при вимозі п.п.5.6, 5.7 цього договору та призначення платежу, визначеного у підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, на підставі яких проведена оплата за надані послуги Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», складає в загальній сумі 28 467 578,84 грн., в тому числі:

- за листопад 2014р. в сумі 5 175 006,35грн.,

- за грудень 2014р. в сумі 5 275 734,94грн.;

- за березень 2016р. в сумі 10 671 493,33грн.;

- за квітень 2016р. в сумі 5 236 077,30грн.;

- за травень 2016р. в сумі 1 464 286,69грн.;

- за червень 2016р. в сумі 644 980,23грн.

Проте, виходячи з приписів ст.109 Господарського процесуального кодексу України, висновок Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №382 від 24.11.2017р. судом не прийнято частково, оскільки за встановлених вище обставин, останній здійснений без врахування положень п.2.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1000 від 02.08.2012р. "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу", п.10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015р. "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки" (чинні на дати проведення відповідачем оплат за спірним договором) та невірно віднесено оплати у розмірі 741065,46 грн. за спільним протокольним рішенням №981/у від 29.04.2015р. вбачаючи помилкове визначення року у призначенні платежу за ним, та, як наслідок, рознесення оплат за меморіальними ордерами №137611536 від 30.05.2014р., №178815120 від 31.03.2015р., №178898165 від 31.03.2015р., та оплати у розмірі 2300000,00 грн. на виконання листа №12/02-1866 від 15.12.2014р. «Про зміну призначення платежу».

Таким чином, на час подання позовної заяви існувала сума боргу у сумі 27799888,35грн.

Погашення заборгованості у розмірі 18259626,55 грн. за зобов'язаннями березня 2016р.-червня 2016р. відбулося після порушення провадження по справі №905/2467/16, і таке усунення існування предмету спору у зв'язку із його врегулюванням сторонами зумовлює закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу.

Враховуючи, що на момент порушення провадження по справі оплата вищенаведеного боргу не була здійснена, беручи до уваги підстави закриття провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.231 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати у цій частині, згідно ст.ст.129, 130 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

З огляду на таке, з фактичних обставин справи вбачається, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошове зобов'язання відповідача за означеними спірними зобов'язаннями листопада-грудня 2014р. перед позивачем не виконано у загальній сумі 9540261,80 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов'язання тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3 договору у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього сторони обумовили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання січня 2014р.-червня 2016р. становить 33273283,17 грн. (першим днем прострочення визначено 21-е число місяця, нарахування здійснено щодо кожної із сум, а саме: за зобов'язанням січня 2014р. з 21.02.2014р. по 20.05.2014р., за зобов'язанням лютого 2014р. з 21.03.2014р. по 20.09.2014р., за зобов'язанням березня 2014р. з 21.04.2014р. по 23.09.2014р., за зобов'язанням квітня 2014р. з 21.05.2014р. по 24.09.2014р., за зобов'язанням травня 2014р. з 21.06.2014р. по 31.10.2014р., за зобов'язанням червня 2014р. з 21.07.2014р. по 12.11.2014р., за зобов'язанням липня 2014р. з 21.08.2014р. по 26.11.2014р., за зобов'язанням серпня 2014р. з 21.09.2014р. по 04.12.2014р., за зобов'язанням вересня 2014р. з 21.10.2014р. по 15.12.2014р., за зобов'язанням жовтня 2014р. з 21.11.2014р. по 17.01.2015р., за зобов'язанням листопада 2014р. з 21.12.2014р. по 27.02.2015р., за зобов'язанням грудня 2014р. з 21.01.2015р. по 18.05.2015р., за зобов'язанням січня 2015р. з 21.02.2015р. по 20.08.2015р., за зобов'язанням лютого 2015р. з 21.03.2015р. по 20.09.2015р., за зобов'язанням березня 2015р. з 21.04.2015р. по 20.10.2015р., за зобов'язанням квітня 2015р. з 21.05.2015р. по 20.11.2015р., за зобов'язанням травня 2015р. з 21.06.2015р. по 20.12.2015р., за зобов'язанням червня 2015р. з 21.07.2015р. по 29.12.2015р., за зобов'язанням липня 2015р. з 21.08.2015р. по 13.01.2016р., за зобов'язанням серпня 2015р. з 21.09.2015р. по 26.01.2016р., за зобов'язанням вересня 2015р. з 21.10.2015р. по 03.02.2016р., за зобов'язанням жовтня 2015р. з 21.11.2015р. по 15.02.2016р., за зобов'язанням листопада 2015р. з 21.12.2015р. по 29.03.2016р., за зобов'язанням грудня 2015р. з 21.01.2016р. по 30.03.2016р., за зобов'язанням січня 2016р. з 21.02.2016р. по 24.06.2016р., за зобов'язанням лютого 2016р. з 21.03.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням березня 2016р. з 21.04.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням квітня 2016р. з 21.05.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням травня 2016р. з 21.06.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням червня 2016р. з 21.07.2016р. по 28.07.2016р., з урахуванням здійснених часткових оплат, з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України);

3% річних - 2436616,89 грн. (першим днем прострочення визначено 21-е число місяця, нарахування здійснено щодо кожної із сум, а саме: за зобов'язанням січня 2014р. з 21.02.2014р. по 20.05.2014р., за зобов'язанням лютого 2014р. з 21.03.2014р. по 23.09.2014р., за зобов'язанням березня 2014р. з 21.04.2014р. по 23.09.2014р., за зобов'язанням квітня 2014р. з 21.05.2014р. по 24.09.2014р., за зобов'язанням травня 2014р. з 21.06.2014р. по 31.10.2014р., за зобов'язанням червня 2014р. з 21.07.2014р. по 12.11.2014р., за зобов'язанням липня 2014р. з 21.08.2014р. по 26.11.2014р., за зобов'язанням серпня 2014р. з 21.09.2014р. по 04.12.2014р., за зобов'язанням вересня 2014р. з 21.10.2014р. по 15.12.2014р., за зобов'язанням жовтня 2014р. з 21.11.2014р. по 17.01.2015р., за зобов'язанням листопада 2014р. з 21.12.2014р. по 27.02.2015р., за зобов'язанням грудня 2014р. з 21.01.2015р. по 18.05.2015р., за зобов'язанням січня 2015р. з 21.02.2015р. по 28.09.2015р., за зобов'язанням лютого 2015р. з 21.03.2015р. по 27.11.2015р., за зобов'язанням березня 2015р. з 21.04.2015р. по 08.12.2015р., за зобов'язанням квітня 2015р. з 21.05.2015р. по 22.12.2015р., за зобов'язанням травня 2015р. з 21.06.2015р. по 22.12.2015р., за зобов'язанням червня 2015р. з 21.07.2015р. по 29.12.2015р., за зобов'язанням липня 2015р. з 21.08.2015р. по 13.01.2016р., за зобов'язанням серпня 2015р. з 21.09.2015р. по 26.01.2016р., за зобов'язанням вересня 2015р. з 21.10.2015р. по 03.02.2016р., за зобов'язанням жовтня 2015р. з 21.11.2015р. по 15.02.2016р., за зобов'язанням листопада 2015р. з 21.12.2015р. по 29.03.2016р., за зобов'язанням грудня 2015р. з 21.01.2016р. по 30.03.2016р., за зобов'язанням січня 2016р. з 21.02.2016р. по 24.06.2016р., за зобов'язанням лютого 2016р. з 21.03.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням березня 2016р. з 21.04.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням квітня 2016р. з 21.05.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням травня 2016р. з 21.06.2016р. по 28.07.2016р., за зобов'язанням червня 2016р. з 21.07.2016р. по 28.07.2016р., з урахуванням здійснених часткових оплат);

інфляційних витрат - 13027063,32 грн. (нарахування здійснено загалом у період з 01.02.2014р. по 30.06.2016р. за зобов'язаннями січня 2014р.-березня 2016р., виходячи з суми боргу (за кожним зобов'язанням місяця), що існувала на перший день місяця, наступного за місяцем, в якому платіж мав бути здійснений і за місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, без урахування дефляції, з урахуванням проведених оплат, згідно розрахунку позовних вимог).

Разом з цим, слід зазначити про таке.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ №20 від 11.01.2005р.), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище постанову КМУ №20 від 11.01.2005р.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Такі висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 26.07.2016р. у справі №924/13/16.

Згідно із ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Враховуючи ту обставину, що уклавши вищеперелічені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, сторони договору у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги на підставі договору №/Н09 від 27.09.2011р., тому для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та відповідно п.7.3 договору, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Сумою, щодо якої не проведено оплату у межах порядку та строку, визначеному переліченими вище спільними протокольними рішеннями є 2300000,00 грн. за зобов'язанням жовтня 2014р., 2262114,10 грн. за зобов'язанням листопада 2014р. та 7278147,70 грн. за зобов'язанням грудня 2014р.

За таких обставин, судом на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та здійснено перерахунок нарахованих позивачем інфляційних витрат, 3% річних та пені, беручи до уваги п.5.6, п.5.7 договору №/Н09 від 27.09.2011р. у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р., а також приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями).

Відтак, врахувавши часткове погашення зобов'язань за рахунок виділених субвенцій, із призначенням платежу, встановленого вищеозначеними спільними протокольними рішеннями, а також за рахунок поточних оплат на виконання п.5.6 договору, з врахуванням п.5.7 договору, не охоплено здійсненням розрахунку за ними сума основного боргу за зобов'язанням жовтня 2014р. у розмірі 2300000,00 грн., за зобов'язанням листопада 2014р. у розмірі 2262114,10 грн. та за зобов'язанням грудня 2014р. у розмірі 7278147,70 грн.

Отже, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат, 3% річних, пені суперечить дійсним обставинам справи, оскільки неправильно визначено період та базу для їх нарахування, з огляду на викладене вище, і тому не може бути прийнятий судом.

Здійснив перерахунок вимог в частині заявлених 3% річних, суд, беручи до уваги встановлене та рознесення проведених відповідачем оплат, в частині що не охоплена спільними протокольними рішеннями згідно з умовами укладеного договору, дійшов висновку про їх розмір у сумі 87954,03 грн. (за зобов'язанням жовтня 2014р. з 21.11.2014р. по 14.12.2014р. на суму 2300000,00 грн., за зобов'язанням листопада 2014р. з 21.12.2014р. по 27.02.2015р. на суму 2262114,10 грн., за зобов'язанням грудня 2014р. з 21.01.2015р. по 18.05.2015р. на суму 7278147,70 грн.), в частині пені - у сумі 1377875,11 грн. за зобов'язанням жовтня 2014р. з 21.11.2014р. по 14.12.2014р. на суму 2300000,00 грн., за зобов'язанням листопада 2014р. з 21.12.2014р. по 27.02.2015р. на суму 2262114,10 грн., за зобов'язанням грудня 2014р. з 21.01.2015р. по 18.05.2015р. на суму 7278147,70 грн.), інфляційних витрат - 2808967,75 грн. (за зобов'язанням листопада 2014р. з 01.01.2015р. по 28.02.2015р. на суму 2262114,10 грн., за зобов'язанням грудня 2014р. з 01.02.2015р. по 31.05.2015р. на суму 7278147,70 грн.).

Одночасно позивачем до стягнення заявлено 18926697,01 грн. штрафу на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.1 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором у межах передбачених законодавством.

Частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції передбаченої абз.3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафної санкцій не визначений договором або законом; якщо між іншим порушенням господарського зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки; якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивачем, керуючись приписами ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, нараховані штрафні санкції за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, а саме оплати наданих послуг у межах спірного правочину, що не є складовою за наявності якої застосування означеної відповідальності у спірному випадку буде правомірним.

Відтак, суд не вбачає існуючими підстави для застосування штрафної санкції встановленої абз.3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України як відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спірних відносинах і тому відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У заяві №15/1-1760 від 12.09.2016р. відповідач просить застосувати до позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат по справі №905/2467/16 строки спеціальної позовної давності передбачені ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України.

Досліджуючи викладені твердження відповідача суд виходить з такого.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних витрат за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум. Тобто протягом усього строку існування порушеного права кредитора на отримання належних йому певних сум, вираженого у прострочці сплати боржника. Простроченням, за загальним правилом, є несвоєчасне виконання зобов'язання, у спірному випадку - грошового, у строк визначений укладеним між сторонами правочином.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Статтею 266 Цивільного кодексу України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Протягом заявленого періоду прострочення відбувалось систематичне часткове погашення спірних зобов'язань, у тому числі із застосуванням спеціального механізму врегулювання розглядуваних правовідносин.

З огляду на таке, суд не вбачає підстав вважати, що позовна давність спливла до додаткових вимог, внаслідок специфіки взаємовідносин сторін.

Одночасно виходячи з приведених положень згаданих норм матеріального законодавства, до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява позивачем надіслана 17.08.2016р., про що свідчить відповідний штамп поштового відправлення на конверті, у якому означений позов надійшов.

Окрім того, у заяві №б/н від 07.11.2016р. відповідач просить зменшити розмір пені до однієї тисячі гривень.

На підтвердження наявності відповідних обставин суду представлено у копіях: ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг серія АЕ №299064 від 26.06.2015р., АЕ №299065 від 26.06.2015р., звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 2015р., за 9 місяців 2016р.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобов'язання, наслідки чого передбачені п.7.3 договору, а саме застосування позивачем пені стосовно відповідача.

Разом з цим, розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, не відповідає фактичним обставинам справи, а отже перерахований судом та визначений у загальному розмірі 1377875,11 грн.

За висновками суду, оцінив надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності із загальним розміром нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, оскільки в результаті здійсненого судом перерахунку розмір нарахованої пені менший, ніж заявлено позивачем, як і розмір встановлених сум інфляційних витрат та 3% річних, по-друге, не вбачається обставин, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру пені у цьому конкретному випадку.

Відповідач у заяві №15/01-1971 від 11.10.2016р. просить відстрочити виконання рішення суду на 2 роки з підстав надання виключних послуг населенню, нерівномірного проведення розрахунків споживачами, збитковість підприємства, наявність форс-мажорних обставин, засвідчених уповноваженим органом, передання майна у податкову заставу.

На підтвердження викладених у заяві обставин відповідачем суду представлено у копіях: ліцензія Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг серія АЕ №299064 від 26.06.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., рішення №48 від 08.02.2016р. про опис майна у податкову заставу, лист головного управління ДФС у Донецькій області №159/10/23-01-27 від 08.02.2016р., податкова вимога №10-23 від 08.02.2016р., акти опису майна у податкову заставу №4/10/28-03-17 від 16.01.2016р., №14 від 29.02.2016р. та №19/10/28-03-17 від 21.03.2016р., витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №50104113 від 10.08.2016р.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 331 ГПК України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин, при цьому, повинно бути враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Позивач проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення заперечує з підстав власного скрутного фінансового становища, посилається на здійснення суспільно-важливої і стратегічної функції по своєчасному й безперебійному забезпеченню господарювання та соціальної сфери України природним газом, вказує, що зобов'язаний щомісяця відраховувати значні суми, що підлягають обов'язковій сплаті до Державного бюджету України та державних цільових фондів, що є важливим елементом формування їх доходної частини, а також для виплати заробітної плати працівникам позивача.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відстрочення виконання рішення норми процесуального законодавства не вимагають. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищеозначену норму процесуального законодавства, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник, як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, у цьому спірному випадку, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення, беручи до уваги, у тому числі тривалість розгляду справи, окрім того не відповідає наведеним вище приписам чинного процесуального законодавства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про надання відстрочки виконання рішення суду по справі №905/2467/16 строком на 2 роки є недоведеними, а тому такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Відповідач у відзиві б/н від 13.06.2017р. просить звільнити від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання за договором, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Стосовно наявності форс-мажорних обставин, слід зазначити таке.

Відповідачем представлено суду копію висновку Торгово-промислової палати України №1983/05-4 від 23.07.2014р.

За змістом представленого відповідачем сертифікату №1983/05-4 від 23.07.2014р. Торгово-промисловою палатою України підтверджено настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", у т.ч. виконання зобов'язань Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09, укладеним 27.09.2011р. між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Початок дії обставин непереборної сили - 07.04.2014р., які продовжують діяти по теперішній час.

Проте, останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою пов'язаною з виною боржника.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати - є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням зокрема процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10), та вказано, що 3% річних та інфляційні витрати нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, приписами чинного законодавства не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на таке, твердження відповідача в цій частині судом до уваги не прийнято.

Щодо повного звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання за договором №/Н09 від 27.09.2011р., за подій на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у зв'язку з цими обставинами, слід зауважити на такому.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов'язання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов укладеного договору здійснювалось транспортування природного газу протягом 2014р.-2016р. відповідачу.

Кореспондуючим обов'язком Замовника, за приписами спірного правочину, є своєчасна оплата за надані послуги з транспортування природного газу, який належним чином відповідач не виконав.

Листом №15/02-1468 від 28.07.2014р. відповідач звернувся до позивача з повідомленням про наявність підтвердження обставин непереборної сили з 12.04.2014р., які унеможливлюють виконання зобов'язань ПАТ "Донецькоблгаз" за договором №/Н09 від 27.09.2011р.

Проте, всупереч викладеним обставинам, відповідач здійснював погашення суми боргу за 2014р. протягом 2014-2015рр., за 2015р. протягом 2015-2016р., за 2016р. протягом 2016-2017рр. за рахунок коштів, отриманих за результатами господарської діяльності, від договору не відмовився, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за січень 2014р.-червень 2016р. підписував без будь-яких зауважень.

Доказів повної неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності не представлено, навпроти вбачається транспортування протягом 2014-2016р. великого обсягу природного газу, що вказує на тривання виробничо-технологічного процесу підприємства. До того ж, виходячи з правоустановчих документів змінено місцезнаходження відповідача на підконтрольній території України, яким є м.Краматорськ Донецької області.

З даного слідує, проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані із цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеним правочином, не перебувають у причинному зв'язку із несплатою грошей за договором купівлі-продажу природного газу, у межах цих спірних правовідносин. Також, відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, строк прострочення грошового зобов'язання, яке виникло, зокрема у 2014р., суд не вбачає підстав для звільнення від відповідальності за прострочення виконання спірних зобов'язань за договором №/Н09 від 27.09.2011р., у цьому випадку.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, підлягають задоволенню у частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" м.Краматорськ Донецької області, пені у сумі 1377875,11 грн., інфляційних витрат у сумі 2808967,75 грн. та 3% річних у сумі 87954,03 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 202, п.2 ч.1 231, ст.ст.233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 101990912,84 грн., у тому числі: суми основного боргу в розмірі 34327252,45 грн., пені у розмірі 33273283,17 грн., інфляційних втрат у розмірі 13027063,32 грн., 3% річних в розмірі 2436616,89 грн., 7% штрафу в розмірі 18926697,01 грн., задовольнити частково.

2. Закрити провадження по справі №905/2467/16 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ, до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" м.Краматорськ Донецької області, в частині стягнення 18259626,55 грн. суми основного боргу.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, , банківські реквізити не вказано) 13815058,69 грн., у тому числі 9540261,80 грн. основного боргу, 1377875,11грн. пені, 87954,03 грн. 3% річних та 2808967,75 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 65004,20 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 19.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

8. Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2018р.

Головуючий суддя О.В. Кротінова

Суддя Г.Є. Курило

Суддя І.К. Чорненька