ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/482/17

Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

заступник керівника Калуської місцевої прокуратури

від прокуратури - Доценко Т.О.

позивач - Долинська міська рада

представник позивача - не з'явився

відповідач - мале підприємство "Влад"

представник відповідача - Паньків С.С., Черпак В.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Долинської міської ради та Заступника прокурора Львівської області

на постанову Львівського апеляційного господарського суду у складі Давид Л.Л. - головуючий, Кордюк Г.Т., Орищин Г.В. від 12 вересня 2017 року та рішення Господарського суду Івано-Франківської області у складі Калашник В.О. від 11 липня 2017 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2017 року заступник керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради (далі - позивач) звернувся з позовом до малого підприємства "Влад" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача укласти та підписати з позивачем договір від 10 квітня 2017 року № 03/17 про пайову участь замовника будівництва у розвитку інфраструктури міста у редакції позивача, а саме зі сплатою пайового внеску в сумі 630 454,23 грн. у зв'язку з будівництвом житлового будинку по вул. Довбуша в м. Долина.

2. Позовна заява мотивована тим, що на виконання приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач, як забудовник, зобов'язаний взяти участь у створенні та розвитку інфраструктури населеного пункту шляхом укладення відповідного договору та сплати пайового внеску, розмір якого визначається органом місцевого самоврядування у відсотковому відношенні від кошторисної вартості будівництва.

3. Проте відповідач ухиляється від укладення договору про пайову участь в розмірі, визначеному позивачем, безпідставно в односторонньому порядку намагаючись змінити його умови шляхом зменшення розміру пайового внеску.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень, прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2017 року, у позові відмовлено повністю.

6. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем у проекті спірного договору, надісланого на адресу відповідача 11 квітня 2017 року, був визначений загальний розмір пайового внеску відповідача в розмірі 630 454,23 грн. Проте у зв'язку зі здійсненням відповідачем будівництва зовнішніх сантехнічних мереж (водопостачання, каналізація) в силу частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" належна до сплати сума пайового внеску підлягає зменшенню на суму кошторисної вартості будівництва таких мереж, яка відповідно до наданих документів становила 366 433,22 грн.

6.1. Решта пайового внеску в сумі 264 021,01 грн. була сплачена позивачем на підставі платіжних доручень від 05.05.2017, від 19.05.2017, від 23.05.2017 з посиланням в призначенні платежу саме на договір від 10.04.2017 № 03/17. Вказані кошти прийняті позивачем без жодних зауважень та не повернуті відповідачу, що свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору від 10 квітня 2017 року № 03/17.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

7. У жовтні 2017 року позивач та заступник прокурора Львівської області подали касаційні скарги, у яких просять скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

8. Кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та технічні умови не погоджені експлуатуючими організаціями, у тому числі і позивачем, а побудовані мережі не передані відповідачем у комунальну власність, тому їх вартість не може бути врахована при визначенні розміру належного до сплати пайового внеску.

9. Рішення про зменшення розміру пайової участі приймається виключно органом місцевого самоврядування, а внаслідок прийняття спірних рішень суди фактично втрутились у внутрішню компетенцію позивача, підтвердивши правомірність одноособового зменшення позивачем розміру пайового внеску.

10. У даному випадку договір про пайову участь укладений не був, оскільки сторони не дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Доводи прокурора, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

11. Чинне законодавство передбачає обов'язок укладення замовником будівництва договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту зі сплатою пайового внеску в розмірі, визначеному органом місцевого самоврядування. Проте від укладення такого договору на визначених позивачем умовах відповідач незаконно ухиляється.

11.1. Отже, між сторонами договору не було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом грошових коштів у вигляді пайового внеску.

12. Побудовані відповідачем мережі у комунальну власність у встановленому порядку не передані, тому їх вартість не може бути підставою для зменшення розміру пайового внеску.

Позиція відповідача у відзивах на касаційну скаргу прокурора та позивача

13. Позивач не дотримався встановленого статтею 181 Господарського кодексу України порядку врегулювання розбіжностей щодо умов обов'язкового до укладення договору про пайову участь, не звернувшись до суду у встановленому порядку, а у подальшому прийняв сплачені відповідачем кошти на виконання договору від 10 квітня 2017 року № 03/17 в сумі 264 021,01 грн., що свідчить про досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов вказаного договору.

14. Відповідно до вимог чинного законодавства інженерні мережі неможливо передати в комунальну власність до введення їх в експлуатацію разом із житловим будинком, тоді як укладення договору про пайову участь і сплата пайового внеску відбуваються до введення будинку в експлуатацію. Зазначене унеможливлює передачу в комунальну власність інженерних мереж до підписання договору про пайову участь, на що безпідставно посилаються прокурор та позивач.

15. Проектна документація та технічні умови не підлягають погодженню з органом місцевого самоврядування, що прямо врегульовано статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статтею 7 Закону України "Про архітектурну діяльність"

16. Одночасно, з урахуванням меж перегляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України), Верховний Суд не приймає до уваги додатково подані відповідачем за окремим клопотанням від 20 березня 2018 року додаткові докази (копії листів на 3 аркушах).

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

17. Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено обов'язок замовника будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури у розмірі, встановленому органом місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. При цьому договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію

17.1. Одночасно приписами частини 5 статті 30 вказаного Закону встановлено, що якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

18. У даній справі судами встановлено, що відповідачем одночасно з будівництвом житлового будинку відповідно до затверджених технічних умов було проведено облаштування "зовнішніх сантехнічних мереж" (позамайданчикові сантехнічні мережі водопостачання; ливнева, фекальна та дренажна каналізації) вартістю 366 433,22 грн. З огляду на імперативні приписи частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розмір визначеної для відповідача пайової участі підлягає зменшенню на суму вартості облаштованих інженерних мереж, а самі інженерні мережі підлягають подальшій передачі в комунальну власність.

19. При цьому після отримання від позивача проекту договору на пайову участь з розміром пайового внеску в сумі 630 454,23 грн. відповідач у порядку частини 4 статті 181 Господарського кодексу України надіслав позивачу проект договору із застереженнями у тому числі щодо розміру належного до сплати пайового внеску з урахуванням вартості зовнішніх інженерних мереж.

20. Також на підставі платіжних доручень від 05.05.2017, від 19.05.2017, від 23.05.2017 з посиланням у призначенні платежу саме на договір від 10.04.2017 № 03/17 відповідач сплатив пайовий внесок в сумі 264 021,01 грн., що становить різницю між визначеним позивачем загальним розміром пайового внеску та вартістю облаштованих зовнішніх інженерних мереж. Вказані кошти були прийняті позивачем без жодних зауважень та не повернуті відповідачу протягом строку, встановленого частиною 5 статті 181 Господарського кодексу України.

21. Зазначені обставини свідчать про досягнення між сторонами згоди щодо передбачених частиною 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" істотних умов обов'язкового до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури від 10.04.2017 №03/17 та вказаний договір був укладеним до введення будинку в експлуатацію в силу статті 638 Цивільного кодексу України та частини 7 статті 181 Господарського кодексу України . У зв'язку з чим доводи скаржників в пунктах 9, 10, 11 цієї Постанови є помилковими.

21.1. При цьому Верховний Суд звертає увагу, що позивач, не заперечуючи проти отримання вже сплачених відповідачем грошових коштів в якості пайового внеску та не повертаючи їх, за наявності документів, які підтверджують не лише розмір кошторисної вартості інженерних мереж, а й фактичне будівництво цих мереж відповідачем, звертаючись з даним позовом фактично вимагає додаткової сплати відповідачем коштів ще в сумі 630 454,23 грн., що є неприпустимим та має ознаки заборонених вимог, визначених частиною 7 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

22. Посилання скаржників у пунктах 8 та 12 цієї Постанови в якості підстави для неврахування вартості інженерних мереж на обставину не передання їх у комунальну власність є помилковими, оскільки, як зазначено вище, укладення договору та перерахування пайового внеску відбувається до прийняття об'єкта в експлуатацію, тоді як відповідно до частини 12 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передачі в комунальну власність підлягає вже введений в експлуатацію об'єкт. Таким чином, вказані дії мають чітку визначену законодавством хронологічну послідовність, яка скаржниками проігнорована.

23. Твердження позивача в пункті 8 Постанови про необхідність погодження з ним проектної документації облаштування інженерних мереж прямо суперечить положенням частини 6 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а отже не приймається Верховним Судом до уваги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Враховуючи вищенаведене та встановлені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, касаційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Долинської міської ради та Заступника прокурора Львівської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2017 року у справі № 909/482/17 залишити без змін.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.