ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.04.2018 м. ХарківСправа № 922/32/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "Авіста і К", м. Дніпропетровськ
до ФОП Кузнецова Сергія Вікторовича, м. Харків
про стягнення коштів
За участю представників:

позивача - Срібна Н.І.

відповідача - Моїсеєнко К.О.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіста і К" м. Дніпро () та просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузнецова Сергія Вікторовича м. Харків (реєстраційний номер НОМЕР_1) на свою користь:

- інфляційні втрати за договором поставки № 103 від 10.06.2014 року у розмірі 1.254,100,76 грн.;

- 3 % річних від простроченої суми боргу за договором поставки № 103 від 10.06.2014 року у розмірі 104.569,87 грн.;

- штраф у розмірі 413.248,83 грн. та судовий збір:

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 103 від 10.06.2014 року в частині несвоєчасної оплати за отриманий товар на підставі специфікацій та рахунків на оплату.

19.02.2018 р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. №4719) про призначення судової економічної експертизи для встановлення обґрунтованості розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання. Просить суд проведення експертизи доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. Проф. М.С.Бокаріуса, витрати на проведення експертизи покласти на відповідача, на вирішення судового експерта відповідач поставити наступні запитання:

1. Чи відповідає метод нарахування позивача сум, що стягуються (розрахунок інфляційних втрат, розрахунок 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання) вимогам діючого законодавства, в т.ч. за позовною давністю (ст.ст. 257, 258 ЦК України);

2. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок позивача сум, що стягуються (розрахунок інфляційних втрат, розрахунок 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання) умова договору поставки №103 від 10.06.2014 р., розрахунковим документам щодо оплати за вказаним договором та діючому законодавству, в т.ч. за позовною давністю (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

Розглядаючи подане клопотання відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно ч. 5 згаданої статті учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

На вирішення експертам відповідачем запропоновано наступні питання:

1. Чи відповідає метод нарахування позивача сум, що стягуються (розрахунок інфляційних втрат, розрахунок 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання) вимогам діючого законодавства, в т.ч. за позовною давністю (ст.ст. 257, 258 ЦК України);

2. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок позивача сум, що стягуються (розрахунок інфляційних втрат, розрахунок 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання) умова договору поставки №103 від 10.06.2014 р., розрахунковим документам щодо оплати за вказаним договором та діючому законодавству, в т.ч. за позовною давністю (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

Як вбачається із першого питання, відповідач пропонує поставити на вирішення експертам запитання щодо відповідності вимогам діючого законодавства розрахунку інфляційних втрат і 3% річних та правомірність застосування наслідків спливу строків позовної давності при здійсненні таких розрахунків.

В той же час, суд звертає увагу відповідача на те, що предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ст. 98 ГПК України). Встановлення ж відповідності вимогам діючого законодавства, правомірності здійснення нарахування та застосування наслідків спливу строку позовної давності - належить до компетенції суду і має бути встановлено судом за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів в контексті діючого законодавства та договірних відносин, що склалися між сторонами.

Те саме стосується питання відповідності розрахунків позивача умовам договору поставки №103 від 10.06.2014 р. та розрахунковим документам щодо оплати за вказаним договором. Тому суд вважає необґрунтованим клопотання про призначення експертизи, на проведення якої відповідач пропонує поставити вирішення питань, які суд повинен встановити самостійно в межах розгляду господарського спору.

Щодо проведення перевірки правильності здійснених позивачем розрахунків суд зазначає, що розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних за своєю суттю є звичайними арифметичними розрахунками, які не потребують спеціальних знань експерта і можуть бути здійснені самостійно відповідачем (як контррозрахунок) та будуть здійснені судом при перевірці правильності розрахунків позивача.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Згідно приписів частини другої вказаної статті суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За положеннями ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З огляду на зазначене, керуючись завданням господарського судочинства, суд вважає необґрунтованим клопотання відповідача про призначення експертизи (вх. №4719, від 19.02.2018 р.), оскільки запропоновані відповідачем питання суперечать вимогам процесуального законодавства як такі, які можуть бути поставлені на вирішення експертам, а призначення експертизи в частині перевірки арифметичної відповідності розрахунків позивача (перевірка яких не потребує спеціальних знань) є недоцільним і матиме наслідком лише затягування строків розгляду справи та може позбавити сторони конвенційного права на розгляд справи впродовж розумного строку.

Керуючись ст.ст. 2, 15, 99, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи по справі (вх. №4719, від 19.02.2018 р.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.С. Лаврова