ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1417/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши без повідомлення та виклику учасників справи заяву Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М.Кузьміна"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України

у складі колегії суддів: Дроботова Т.Б., Алєєва І.В., Рогач Л.І.,

від 24.10.2017,

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа", Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне підприємство "Енергоринок", Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сфері електроенергетики та комунальних послуг

про визнання недійсним договору.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 29 січня 2016 року позивач подав позовну заяву про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 01/05150023 від 05.01.2015, укладеного між відповідачами.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний правочин суперечить актам цивільного законодавства, зокрема, статей 6, 92, 228, 514 Цивільного кодексу України, статей 1, 3, 4, 151, 26 Закону України "Про електроенергетику", пункту 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996, пункту 1 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1136 від 19.07.2000.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у задоволенні позову було відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення чи оспорювання його прав та охоронюваних законом інтересів укладенням спірного договору. При цьому суд першої інстанції встановив, що відповідачами при укладенні оспорюваного договору не було дотримано вимог законодавства, як в частині обов'язку боржника сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію постачальнику, так і в частині обов'язку сплатити кошти на рахунок, номер якого зазначається у договорі про постачання електричної енергії.

5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 апеляційна скарга позивача була задоволена, рішення суду першої інстанції - скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.

6. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наявністю правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору, оскільки такий договір укладений з порушенням вимог статей 151, 26 Закону України "Про електроенергетику", пунктів 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996, пункту 1 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1136від 19.07.2000, якими визначений спеціальний порядок проведення розрахунків за придбану електричну енергію. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що Національне антикорупційне бюро України є належним позивачем у даній справі та у даному випадку немає необхідності у доведенні ним порушення своїх особистих цивільних (господарських) прав та інтересів, оскільки Національне антикорупційне бюро України звернулось до суду із даним позовом не для захисту своїх особистих, як юридичної особи, цивільних (господарських) прав та інтересів, а для захисту інтересів держави і суспільства як державний орган, уповноважений на це пунктом 13 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", що кореспондується із частиною 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

7. Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017 касаційні скарги Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна" були залишені без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін.

8. За висновком суду касаційної інстанції, постанова суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням приписів, зокрема, статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на підставі встановлених обставин даної справи.

9. Крім того, Вищий господарський суд України зазначив, що завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення оспорюваного правочину про відступлення права вимоги і його наслідки, у розумінні частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, полягала у тому, щоб обійти встановлений Законом України "Про електроенергетику" і Правилами користування електричною енергією порядок оплати поставленої електричної енергії, оплатити її без використання передбаченого цим порядком рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнути перерахування коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії, що призведе до неотримання іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України своїх частин від цієї суми коштів згідно з алгоритмом. Наявність же таких намірів у відповідачів є очевидною, оскільки вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність відступлення права вимоги боргу в спірних правовідносинах і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули настання відповідних протиправних наслідків.

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України

10. 14 грудня 2017 року Приватне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М.Кузьміна" (далі - Заявник) подало заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у даній справі (далі - Заява).

11. Заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 та постанову Вищого господарського суду України від 24.10.2017, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у даній справі залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

22. Заява подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 207 Господарського кодексу України, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, статті 151 Закону України "Про електроенергетику".

13. На думку заявника, положення зазначених норм неоднаково застосовні судом касаційної інстанції при прийнятті постанови у даній справі та постанов Вищого господарського суду України від 08.08.2017 у справі № 910/127/17, від 12.12.2016 у справі № 922/2337/16, від 11.06.2013 у справі № 916/86/13-г, від 19.12.2006 у справі № 1/469пн, копії яких додано до заяви.

Короткий зміст судового рішення, на яке посилається заявник

14. Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2017 у справі №910/127/17 було скасовано рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, а справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

15. Вищий господарський суд України у зазначеній постанові у справі №910/127/17 зазначив про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, статей 47, 43 Господарського процесуального кодексу України, а саме, неповноту дослідження матеріалів цієї справи.

16. Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 у справі №922/2337/16 були залишені без змін постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, яким, зокрема, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договору поворотної фінансової допомоги № 2 від 23.07.2015, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго", договору доручення від 23.12.2005, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західні енергетичні транзити".

17. При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій у справі №922/2337/16 було встановлено, що Громадська організація "Екологічна безпека" (позивач), на відміну від органів прокуратури, не наділена правом звернення до суду в інтересах держави та суспільства; договір поворотної фінансової допомоги № 2 від 23.07.2015 підписано представником з перевищенням повноважень, але в подальшому відбулося схвалення Акціонерною компанією "Харківобленерго" вказаного договору, тому він в силу вимог статті 241 Цивільного кодексу України створює для сторін права та обов'язки; договір доручення від 23.12.2015 не є значним правочином та укладений представником Акціонерної компанії "Харківобленерго" в межах його повноважень, визначених довіреністю № 01-16юр/9306 від 17.11.2015.

18. Вищий господарський суд України у постанові від 12.12.2016 у справі №922/2337/16 погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відмови в позові, однак, з інших мотивів. Так, Вищий господарський суд України зазначив, що, з огляду на фактичні обставини справи, позивач не довів належними та допустимими засобами доказування той факт, що оспорюваними правочинами, стороною в яких він не є, були порушені його права та охоронювані законом інтереси як громадської організації, тому не було необхідності подальшої правової оцінки судами вказаних договорів на предмет їх відповідності чинному законодавству.

19. Крім того, Вищий господарський суд України у даній постанові зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції щодо нікчемності договору доручення від 23.12.2015, у розумінні частин 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України. Так, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що оспорюваний договір доручення від 23.12.2015 не можна вважати таким, що порушує публічний порядок, оскільки він (договір) не спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами Акціонерної компанії "Харківобленерго", використання її майна на шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян, тобто, цей договір не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, а тому не підпадає під ознаки нікчемного правочину в розумінні статті 228 Цивільного кодексу України.

20. Постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2013 у справі №916/86/13-г залишені без змін постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про надання консультативних послуг №27/1 від 01.08.2010.

21. Вищий господарський суд України погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину, з огляду на фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції щодо відсутності порушень Закону України "Про здійснення державних закупівель" при укладенні оспорюваного договору; недоведеністю позивачем невідповідності оспорюваного договору інтересам держави і суспільства та умислу будь-якої із сторін, а також, що вказаний договір завідомо укладався з метою порушення таких інтересів; не визначення позивачем під впливом якої саме помилки було укладено оспорюваний договір.

22. Постановою Вищого господарського суду України від 19.12.2006 у справі №1/469пн було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову у позові.

23. При цьому, предметом спору у справі №1/469пн було визнання припиненими зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Восток" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" на суму 4834984,05 грн. за договорами переведення боргу від 20.09.2006 №10/788ю, №712/23/09, №20/01, №17/09, №212-09, №21/09, №271, №20/02ю, №22/09, №265, №117/09 та про припинення зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Восток" за договором уступки права вимоги від 19.09.2006 на суму 4834984,05 грн.

24. Вищий господарський суд України у зазначеній постанові дійшов висновку про те, що Законом України "Про електроенергетику", зокрема, статтею 151, визначено спеціальний (особливий) порядок оплати електричної енергії, і така оплата може здійснюватись виключно у грошовій формі, що унеможливлює припинення зобов'язання з оплати електричної енергії зарахуванням, у розумінні статей 601, 602 Цивільного кодексу України, оскільки енергопостачальник має право лише на певну (згідно з алгоритмом) частку коштів, які надходять від споживача електричної енергії.

25. Вищий господарський суд України зазначив, що при переведенні на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Восток" боргу за договорами від 20.09.2006 №10/788ю, №712/23/09, №20/01, №17/09, №212-09, №21/09, 271, №20/02ю, №22/09, №265, №117/09, зміст переданого зобов'язання не змінився і полягає в обов'язку оплатити вартість електричної енергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

26. Так, Вищий господарський суд України зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог у даній справі були відсутні, і, прийнявши рішення про їх задоволення, суд першої інстанції припустився неправильного застосування статті 601 Цивільного кодексу України і помилково не застосував до спірних правовідносин норму матеріального права, що підлягала застосуванню, а саме, статтю 151 Закону України "Про електроенергетику".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

27. Цивільний кодекс України

Стаття 228 частина 3

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

28. Господарський кодекс України

Стаття 207 частина 1

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства … може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

29. Закон України "Про електроенергетику" (в редакції, чинній станом на 15.01.2015)

Стаття 151 частина 2

Споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. У разі перерахування споживачами коштів за електричну енергію на інші рахунки отримувачі повинні повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою в триденний термін з моменту їх отримання. У разі неповернення споживачу у цей термін коштів, сплачених на інші, не на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають вилученню до Державного бюджету України як санкція за вчинене правопорушення і не зараховуються як оплата електричної енергії. Зарахування коштів до Державного бюджету України не звільняє їх отримувача від повернення цих коштів споживачу електричної енергії.

30. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, чинній до 15.12.2017)

Стаття 33 частина 1

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 частина 1

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 1117 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Стаття 11116 частина 1 пункт 1

Заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно з таких підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах

Стаття 11124 частина 1 пункт 2

За наслідками розгляду справи більшістю голосів від складу суду приймається одна з таких постанов про відмову у задоволенні заяви.

Стаття 11126 частина 1

Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, або норми права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосовані правильно.

31. Господарський процесуальний кодекс України

Перехідні положення

Пункт 1 підпункт 1

Заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права

32. Суд зазначає, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

33. Суд зазначає, що із постанов Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у справі №910/1417/16 та від 11.06.2013 у справі №916/86/13-г, від 12.12.2016 у справі №922/2337/16 вбачається, що предмети позовів в них хоча і є подібними (про визнання недійсними договорів), однак у наведених справах господарські суди виходили з різних фактичних обставин, залежно від яких робили відповідні правові висновки.

34. Суд також зазначає, що у справах №910/1417/16 та №1/469пн взагалі різні предмет та підстави позовів, різні фактичні обставини справ, різне матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

35. Так, у справі №910/1417/16 предметом та підставою позову було визнання недійсним договору, у зав'язку з невідповідності його приписам статей 151, 26 Закону України "Про електроенергетику", пункту 1 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1136 від 19.07.2000, пункту 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996.

36. Натомість, у справі №1/469пн предметом та підставою позову було визнання зобов'язань припиненими, на підставі статей 601, 602 Цивільного кодексу України.

37. Отже, висновки Вищого господарського суду України, покладені в основу постанов від 24.10.2017 у справі №910/1417/16 та від 11.06.2013 у справі №916/86/13-г, від 12.12.2016 у справі №922/2337/16, від 19.12.2006 у справі №1/469пн, не можна розцінювати як висновки щодо застосування норм матеріального права, що зроблені у подібних правовідносинах, оскільки під час прийняття Вищим господарським судом України таких постанов, суди виходили з різних предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог, матеріально-правового регулювання та фактичних обставин.

38. Суд зазначає, що постанова Вищого господарського суду України від 08.08.2017 у справі №910/127/17 не може бути доказом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки прийняття касаційною інстанцією постанови про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі.

39. Виходячи з вищевикладеного, Суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається заявник в обґрунтування заяви як на доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм статті 207 Господарського кодексу України, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, статті 151 Закону України "Про електроенергетику", а також невідповідність висновків судового рішення у даній справі висновкам, викладеним у постановах Вищого господарського суду України, наданих заявником, не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви.

Висновки за результатами розгляду заяви

40. З огляду на викладене, подана Приватним акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М.Кузьміна" заява про перегляд Верховним Судом України судового рішення у справі № 910/1417/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтями 11114, 11123, 11124, 11126 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М.Кузьміна" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у справі № 910/1417/16.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець