КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2018 р. Справа№ 910/19098/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Драчук Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.11.2017 (повне рішення складено 04.12.2017)

у справі № 910/19098/17 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області

в інтересах держави в особі:

1)Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі відокремленого

підрозділу Управління північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області

2) Сєвєродонецької міської ради Луганської області

до 1) Комунального підприємства «Сєвєродонецьке підприємство

садово-паркового господарства та благоустрою»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та

спортивні майданчики»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Фізична особа-підприємець Орлов Вячеслав Юрійович

про визнання недійсним договору про закупівлю товарів за державні кошти

В С Т А Н О В И В:

Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі відокремленого підрозділу Управління північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області (позивача-1) та Сєвєродонецької міської ради Луганської області (позивача-2) з позов до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» (далі - КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою», відповдіача-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (далі - ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики», відповдіача-2) про визнання недійсним договору про закупівлю товарів за державні кошти № 16 від 07.09.2017. В обґрунтування своїх вимог зазначив про укладення спірного договору між відповідачами 1 та 2 за наслідками процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», відтак посилаючись на приписи ст. ст. 203, 215 ЦК України просив спірний договір визнати недійсним.

Заперечуючи проти позову, відповідач-2 вказував на те, що в позовній заяві не зазначено, які саме положення договору суперечать вимогам чинного цивільного законодавства. Крім цього, за твердженнями відповідача-2 підстави недійсності договору про закупівлю визначені ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі № 910/19098/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Заступник прокурора міста Києва оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що висновки суду щодо відсутності фактів оскарження процедури закупівель до Антимонопольного комітету України не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на укладення спірного договору з порушенням порядку процедури закупівлі, висновки суду щодо недоведеності підстав для визнання його недійсним також є помилковими. На переконання апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення суд не надав оцінки фактичним обставинам справи, тим самим проігнорував порушення вимог матеріального права тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-2 подав відзив, в якому зазначив про безпідставність на необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції 27.03.2018 з'явились представники прокуратури та відповідача-2, представники позивачів 1 та 2, відповідача-1 та третьої особи не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали. Тому, апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник прокуратури в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 07.09.2017 між КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» (відповідачем-1, покупцем за договором) та ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» (відповідачем-2, постачальником за договором) укладено договір про закупівлю № 16 (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого предметом договору є закупівля дитячих майданчиків в комплекті (код за ДК 021:2015-37530000-2 Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор) згідно специфікації.

За умовами п. 1.2 Договору постачальник зобов'язався передати у власність товар, а покупець - прийняти і оплатити вартість складових дитячих ігрових майданчиків та ігрового обладнання (далі - товар) у кількості, асортименті і по цінах відповідно до специфікації. У вартість товару входить вартість доставки та монтажу.

Ціна Договору становить 1 199 580,00 грн. з ПДВ (п. 3.1).

Положеннями п.п. 4.1, 4.2 Договору сторони погодили термін поставки товару: до 30.10.2017. Місце поставки товару: м. Сєвєродонецьк, Луганська область (адреса в межах м. Сєвєродонецька на вимогу замовника).

Договір згідно п.п. 9.1, 9.2 вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до 29.12.2017, а в частині розрахунків і гарантій до повного їх виконання.

Так, одним із способів захисту цивільного права на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину,є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положеннями п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (далі постанова пленуму № 11) встановлено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України «Про приватизацію державного майна», частини другої статті 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», частини другої статті 15 Закону України «Про оренду землі», статті 12 Закону України «Про іпотеку», частини другої статті 29 Закону України «Про страхування», статті 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 7-1Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», частини третьої статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин за приписами ч. 3 ст. 215 ЦК України може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Спір у справі виник в зв'язку із оспорюванням прокурором законності спірного договору з огляду на його укладення між відповідачами 1 та 2 за наслідками процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, підстави недійсності договору про закупівлю визначені приписами ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якої договір про закупівлю є нікчемним у разі:

його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону;

його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону;

його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

За приписами ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності; відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель; недискримінації учасників; об'єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 загаданого Закону закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі» замовником у день визначення переможця, протягом одного дня після прийняття такого рішення замовник оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір та надсилає його переможцю. Усім іншим учасникам електронною системою закупівель автоматично надсилається повідомлення із зазначенням найменування та місцезнаходження переможця торгів.

Як встановлено матеріалами справи, 07.06.2017 КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» на веб-сайті https://prozorro.gov.ua оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-06-07-002613-b.

Рішенням тендерного комітету КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою», оформленим протоколом № 10 від 29.06.2017 (час проведення 10 год. 00 хв.), ухвалено провести оцінку тендерної пропозиції СПД ФО Орлова В.Ю. Визнано переможцем торгів з придбання дитячих ігрових комплексів СПД-ФО Орлова В.Ю. Доручено секретарю тендерного комітету оприлюднити рішення в електронній системі закупівель.

Іншим рішенням тендерного комітету КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою», оформленим протоколом № 10 від 29.06.2017 (час проведення 11 год. 00 хв.), ухвалено схвалити надані зразки кожної одиниці запропонованого СПД-ФО Орловим В.Ю. товару. Укласти договір на виготовлення та поставку дитячих ігрових комплексів у кількості 10 комплектів з СПД-ФО Орловим В.Ю. Доручено секретарю тендерного комітету оприлюднити заключний договір в електронній системі закупівель.

Згідно повідомлення про намір укласти договір визначено переможця процедури закупівель ФОП Орлов В.Ю., ціну пропозиції 799 000, 00 грн. з ПДВ, а також строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг з 01.08.2017 по 14.08.2017.

20.07.2017 тендерним комітетом КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» ухвалено рішення, оформлене протоколом № 13 від 20.07.2017 (час проведення 11 год. 00 хв.), відповідно до якого внесено зміни до складу тендерного комітету. Відмовлено СПД-ФО Орлову В.Ю. в укладенні договору на виготовлення та поставку дитячих ігрових комплексів у кількості 10 комплектів. Продовжено розгляд тендерної пропозиції ТОВ «Наш південний край ЛТД». Доручено заступнику голови тендерного комітету оприлюднити дане рішення в електронній системі закупівель.

Згідно п. 2 порядку денного голова тендерного комітету Ковальчук Т.В., яка повідомила, що зацікавлена в укладенні договору поставки дитячих майданчиків, просила ФОП Орлова В.Ю. повторно надати для огляду зразки кожної одиниці запропонованого товару, тому як відповідальність за укладення цієї угоди покладено на новопризначеного голову тендерного комітету.

За твердженнями ФОП Орлова В.Ю., на теперішній час у нього немає можливості надати для огляду зразки кожної одиниці запропонованого товару, а така вимога є необґрунтованою.

Голова тендерного комітету Ковальчук Т.В. повідомила, що за наведених обставин голова тендерного комітету не може брати на себе відповідальність за виконання ФОП Орловим В.Ю. вимог технічної частини та загалом тендерної документації, тобто істотних умов договору та укладати договір про закупівлю, а отже пропозиція ФОП Орлова В.Ю. має бути відхилена.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав та законних інтересів осіб, пов'язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) приймаються від імені Антимонопольного комітету України.

Порядок оскарження процедури закупівлі та прийнятих рішень визначено статтею 18 цього Закону, відповідно до якої скарги подаються до органу оскарження не пізніше 10 днів з дня, коли суб'єкт оскарження дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав чи законних інтересів прийнятим рішенням, дією чи бездіяльністю замовника, генерального замовника, але до дня укладення договору про закупівлю. У будь-якому разі укладення договору про закупівлю під час процедури оскарження забороняється.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, позивачі 1 та 2 не оскаржували рішення засідання тендерного комітету КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою», оформлене протоколом № 13 від 20.07.2017, з підстав його невідповідності вимогам законодавства, що свідчить про чинність та законність такого рішення.

В подальшому, за результатами проведеної процедури закупівлі з придбання дитячих ігрових комплексів (код за ДК 021:2015-37530000-2 Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор) тендерним комітетом КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» ухвалено рішення, оформлене протоколом № 19 від 21.08.2017 (час проведення 12 год. 00 хв.), відповідно до якого проведено оцінку тендерної пропозиції ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики». Визнано переможцем торгів з придбання дитячих ігрових комплексів ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики». Доручено секретарю комітету оприлюднити рішення в електронній системі закупівель.

Договір про закупівлю на підставі ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» це договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Як вище згадувалось, 07.09.2017 між КП «Сєвєродонецьке підприємство садово-паркового господарства та благоустрою» (покупцем) та ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» (постачальником), як переможцем торгів, визначеним за результатами проведеної процедури закупівлі, було укладено Договір про закупівлю № 16, за умовами п.1.1 якого предметом є закупівля дитячих майданчиків в комплекті (код за ДК 021:2015-37530000-2 Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор) згідно специфікації.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Правочином на підставі ч.1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Положеннями ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, правочин є правомірним згідно ст. 204 ЦК України.

Таким чином, на підставі ст. 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину, і всі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов'язками, що виникли в учасників такого правочину. При цьому, презумпція правомірності правочину може бути спростована лише у двох випадках: коли правочин за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнається законом недійсними з моменту його вчинення (нікчемний правочин); коли недійсність правочину встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорюваний правочин).

З огляду на наведене та те, що спірний договір укладено з відповідачем-2, як переможцем торгів, визначеним рішенням тендерного комітету КП «Сєвєродонецьке підприємство садового-паркового господарства та благоустрою» за результатами проведеної процедури закупівлі, оформленим протоколом № 19 від 21.08.2017, яке на даний момент ніким не оскаржене, відповідно є чинним, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів оскарження та визнання недійсним рішення засідання тендерного комітету, оформленого протоколом № 13 від 20.07.2017, яким СПД-ФО Орлову В.Ю. відмовлено в укладенні договору на виготовлення та поставку дитячих ігрових комплексів в кількості 10 комплектів, зокрема, з підстав ненадання останнім повторно зразку кожної одиниці запропонованого товару.

Відповідно до п. 2.10 постанови пленуму № 11 в силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Проте прокурором не доведено суду обставин, з якими закон, зокрема положення статей 203, 215 ЦК України пов'язують можливість визнання оспорюваного договору недійсним.

Доводи апелянта (прокурора) з приводу не надання місцевим судом оцінки фактичним обставинам справи та ігнорування судом приписів матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта (прокурора) по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва 28.11.2017 у справі № 910/19098/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/19098/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.03.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук