ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018м. ДніпроСправа № 904/108/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.,

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС НАФТА", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГЛАС", м. Дніпро

про стягнення 54 926,96 гривень

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС НАФТА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГЛАС" (далі - відповідач) про стягнення 54 926,96 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки нафтопродуктів №НПН-000094 від 28.10.2016 в частині оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 46 768,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також штрафні санкції.

Ухвалою суду від 15.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.02.2018.

13.02.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.02.2018 розгляд справи відкладено на 01.03.2018.

26.02.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.03.2018 розгляд справи відкладено на 14.03.2018.

14.03.2018 від повноважного представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Повноважний представник відповідача у судове засідання 14.03.2018 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у матеріалах справи. Жодного клопотання до суду не надав. У зв'язку з цим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності повноважного представника відповідача.

У судовому засіданні 14.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.10.2016 між ним та відповідачем було укладено Договір поставки нафтопродуктів №НПН-000094 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору позивач зобов'язується передати в погоджені строки, а відповідач оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом - "Товар", найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

Згідно з п. 1.2. Договору, номенклатура товару, його кількість і ціна встановлюються сторонами за обопільною згодою на основі заявки відповідача і зазначаються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, які являються специфікацією у розумінні статті 266 Господарського кодексу України та складають невід'ємну частину Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачання товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі), які підписані представниками обох сторін.

Згідно умов вищезазначеного Договору позивачем було поставлено відповідачу дизельне паливо Євро на загальну суму 96 768,00 гривень, що підтверджується видатковою накладною № НПН-11081 від 11.08.2017.

Як зазначено в пункті 3.1. Договору, загальна ціна Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару відповідачем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається позивачем в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Згідно п. 3.2. Договору відповідач зобов'язується оплатити повну вартість товару, відображену в рахунках-фактурах, до моменту поставки товару. Платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту та форми таких документів, з обов'язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється проплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.

Таким чином, за умовами Договору відповідач повинен був сплатити вартість поставленого товару на суму 96 768,00 гривень у строк до 11.08.2017.

Станом на 14.12.2017 відповідачем було перераховано лише частину коштів за поставлений товар у сумі 50 000,00 гривень згідно банківської виписки від 04.09.2017. Тобто заборгованість складає 46 768,00 гривень.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов, у якому зазначив, що позов вважає необгрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення штрафних санкцій, пославшись на те, що за домовленістю сторін було змінено порядок і строк проведення розрахунків за Договором, тому відповідач здійснив оплату у розмірі лише 50 000,00 гривень, та за домовленістю після пред'явлення письмової вимоги зобов'язаний був сплатити решту грошових коштів у розмірі 46 768,00 гривень. У зв'язку з цим вважає, що прострочення оплати допущено не було, а тому штрафні санкції нараховано безпідставно.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що жодних домовленостей між сторонами про відстрочення оплати за Договором поставки нафтопродуктів №НПН-000094 від 28.10.2016 та зміну порядку і строку проведення розрахунків не відбувалося, поставка нафтопродуктів здійснювалася в рамках вищевказаного Договору, відповідно до якого відповідач зобов'язаний був оплатити повну вартість поставлених нафтопродуктів до моменту поставки товару.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено у пункті 1.1 Договору позивач зобов'язується передати в погоджені строки, а відповідач оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом - "Товар", найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

Згідно з пункту 1.2. Договору, номенклатура товару, його кількість і ціна встановлюються сторонами за обопільною згодою на основі заявки відповідача і зазначаються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, які являються специфікацією у розумінні статті 266 Господарського кодексу України та складають невід'ємну частину Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, постачання товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі), які підписані представниками обох сторін.

Згідно пункту 3.1. Договору, загальна ціна Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару відповідачем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається позивачем в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Відповідно до пункту 3.2. Договору відповідач зобов'язується оплатити повну вартість товару, відображену в рахунках-фактурах, до моменту поставки товару. Платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту та форми таких документів, з обов'язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється проплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем було поставлено відповідачу дизельне паливо Євро на загальну суму 96 768,00 гривень, що підтверджується видатковою накладною № НПН-11081 від 11.08.2017 (а.с. 20) та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № НПН-702610 від 11.08.2017 (а.с. 21).

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар у розмірі 50 000,00 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача (а.с. 22).

Таким чином, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 46 768,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 46 768,00 гривень підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо існування домовленості між сторонами про зміну порядку і строків проведення розрахунків за Договором, а саме про часткову оплату товару у розмірі 50 000,00 гривень та оплату решти суми після пред'явлення письмової вимоги, а тому відсутність прострочення, суд до уваги не бере, оскільки вони не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Крім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних та штраф за прострочення виконання зобов'язання за Договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 4.2. Договору, у випадку прострочення оплати поставленого товару покупець зобов'язаний на вимогу постачальника сплатити йому штраф у розмірі:

- 1,5 % від суми неоплаченого товару при простроченні оплати від одного до десяти календарних днів;

- 3 % від суми неоплаченого товару при простроченні оплати від одинадцяти до шестидесяти календарних днів;

- 10 % від суми неоплаченого товару при простроченні оплати від шестидесяти одного календарного дня.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрати матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача:

за прострочення сплати основного боргу в сумі 96 768,00 грн. за період з 12.08.2017 по 04.09.2017:

3% річних - 190,88 грн.;

штраф - 2 903,04 грн.,

за прострочення сплати основного боргу в сумі 46 768,00 грн. за період з 05.09.2017 по 14.12.2017:

3% річних - 388,24 грн.,

штраф - 4 676,80 грн.

А всього 3% річних - 579,12 гривень та штраф - 7 579,84 гривень.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та штрафу, здійснений позивачем, та визнав його обґрунтованим та вірним.

Таким чином, вимога позивача про стягнення трьох відсотків річних та штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а саме 3% річних - 579,12 гривень та штраф - 7 579,84 гривень.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГЛАС" (, м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 8, прим. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС НАФТА" (, м. Дніпро, вул. М.Грушевського, буд. 23, прим. 1) суму основної заборгованості у розмірі 46 768,00 грн, 3% річних у розмірі 579,12 грн., штраф у розмірі 7 579,84 грн., судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.03.2018.

Суддя ОСОБА_1