КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/21034/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Шубак М.І.,

від відповідача: Самборський В.М.,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився,

від третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р., м. Київ (повний текст складено 13.12.2017р.) у справі №910/21034/17 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс"

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

третя особа 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотрейдінвест", третя особа 2 - Національний банк України, третя особа 3 - Міністерство фінансів України,

про розірвання договору поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про розірвання договору поруки від 16.11.2016р. №4А13453И/П, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Позовні вимоги обгрунтовані істотним порушенням Відповідачем умов договору поруки, а саме, ненаданням Позивачу належним чином посвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами від 25.07.2013р. №4А13453И, від 08.10.2013р. №4А13632И, від 17.02.2014р. №4А14192И, від 24.12.2014р. №4А14405И, виконання зобов'язань за якими забезпечено спірним договором поруки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р. у справі №910/21034/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що Позивачем не було належним чином доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору поруки, та не доведено того факту, що внаслідок настання цих обставин Позивача було значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору поруки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017р. у справі №910/14421/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Позивач належним чином виконав зобов'язання Третьої особи 1 перед Відповідачем. В свою чергу Відповідач ухиляється від виконання договору поруки, внаслідок чого істотно порушує умови останнього та позбавляє Позивача права вимоги за виконаним зобов'язанням, що є наслідком розірвання договору поруки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018р. апеляційну скаргу Позивача залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, доплати судового збору у сумі 640,00 грн.

09.02.2018р. Позивачем подано до суду докази доплати судового збору у сумі 640,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №238 від 02.02.2018р.

За вказаних обставин, апеляційний суд визнав подані Позивачем матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/21034/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.03.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

16.11.2016р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір поруки №4А13453И/П, предметом якого є надання поруки Позивачем перед Відповідачем за виконання Третьою особою 1, як боржником, своїх зобов'язань за кредитними договорами від 25.07.2013р. №4А13453И, від 08.10.2013р. №4А13632И, від 17.02.2014р. №4А14192И, від 24.12.2014р. №4А14405И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитних договорів.

Згідно з п.4 договору у випадку невиконання Третьою особою 1 зобов'язань за кредитним договором, Третя особа 1 і Позивач відповідають перед Відповідачем як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п.5, 6 договору у випадку невиконання Третьою особою 1 зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів, Відповідач повинен направити на адресу Позивача письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Позивач зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі Відповідача впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Згідно з п.8 договору до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Відповідно до п.10 договору Відповідач зобов'язаний у випадку виконання Позивачем обов'язку Третьою особою 1 за кредитними договорами передати Позивачу впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки Третьою особою 1 за кредитним договором.

17.11.2016р. на виконання договору Позивач сплатив Відповідачу 379368632,69 грн, що підтверджується: 1) платіжним дорученням №11 на суму 41631968,78 грн з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору №4А13453И від 25.07.2013р. згідно договору поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р.; 2) платіжним дорученням №13 на суму 16789642,42 грн з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору №4А14192И від 17.02.2014р., згідно договору поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р.; 3) платіжним дорученням №12 на суму 133408511,03 грн з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору №4А13632И від 08.10.2013р. згідно договору поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р.; 4) платіжним дорученням №14 на суму 187538510,46 грн з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору №4А14405И від 24.12.2014р. згідно договору поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та Відповідачем укладений договір поруки №4А13453И/П від 16.11.2016р., предметом якого є надання поруки Позивачем перед Відповідачем за виконання Третьою особою 1, як боржником, своїх зобов'язань за кредитними договорами від 25.07.2013р. №4А13453И, від 08.10.2013р. №4А13632И, від 17.02.2014р. №4А14192И, від 24.12.2014р. №4А14405И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитних договорів.

Позивач зазначає, що згідно із платіжними дорученнями №11, 12, 13, 14 від 17.11.2016р. на загальну суму 379368632,69 грн повністю погасив заборгованість Третьої особи 1 перед Відповідачем за кредитними договорами 25.07.2013р. №4А13453И, від 08.10.2013р. №4А13632И, від 17.02.2014р. №4А14192И, від 24.12.2014р. №4А14405И, а тому у Позивача виникло право вимагати від Третьої особи 1 виконання своїх обов'язків за вказаними кредитними договорами.

Згідно з ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що Відповідач порушує, не визнає або оспорює права Позивача вимагати від Третьої особи 1 борг за кредитними договорами.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що Позивачем не доведено суду порушення Відповідачем його прав та інтересів.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що станом на 17.11.2016р. заборгованість Третьої особи 1 перед Відповідачем за кредитними договорами становила саме 379368632,69 грн та відповідно була погашена повністю, відповідно у суду відсутні підстави вважати, що Позивач у повному обсязі виконав зобов'язання за Третю особу 1 за кредитними договорами.

У той же час, зі змісту ч.1 та 2 ст.556 Цивільного кодексу України можна дійти висновку, що зобов'язання, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з п.3 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, відповідно до якого передбачено подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем. Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього всіх прав кредитора за цим договором.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі №6-466цс15 та від 07.10.2015р. у справі №6-932цс15.

Як вбачається з п.5, 6 договору поруки, у випадку невиконання Третьою особою 1 зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів, Відповідач повинен направити на адресу Позивача письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Після вчинення Відповідачем таких дій, Позивач зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі Відповідача впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази направлення Відповідачем Позивачу як поручителю вимоги з виконання зобов'язань за договором поруки щодо погашення заборгованості Третьою особою 1 за кредитними договорами.

Також Позивачем не подано доказів в підтвердження того, що він звертався до Відповідача з вимогою надати копії документів, що підтверджують обов'язки Третьої особи 1 за кредитним договором.

Апеляційний суд зазначає, що ст.651 Цивільного кодексу України пов'язує можливість розірвання договору у зв'язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення договору визначається за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того на, що особа розраховувала при укладенні договору.

В той же час суд відзначає, що Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що невиконання Відповідачем зобов'язань з передання копій документів, що підтверджують обов'язки Третьої особи 1 за кредитними договорами, значною мірою позбавило Позивача того, на що останній розраховував при укладенні договору.

Більш того, згідно з висновками Вищого господарського суду України, викладеними у постанові від 16.05.2012р. у справі №5004/2440/11 (5004/550/11) правова можливість задоволення на підставі вказаної норми позовної вимоги про розірвання договору пов'язується не тільки з істотним порушенням другою стороною умов договору, а й з наявністю шкоди, завданої цим порушенням другою стороною договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що не передання Відповідачем вказаних вище кредитних договорів є істотним порушенням, внаслідок якого Позивач позбавився можливості вимагати від Третьої особи 1 повернення (сплати) коштів, сплачених Позивачем за договором поруки. Зокрема Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих звернення до Третьої особи 1 щодо повернення сплачених Позивачем коштів, звернення до неї з претензією, позовом, з яких би вбачалось, що саме внаслідок не передачі Відповідачем кредитних договорів Позивач не може отримати від Третьої особи належних йому коштів.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин викладених у позові та апеляційній скарзі, тому вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р. у справі №910/21034/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р. у справі №910/21034/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 22.03.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов