РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2018Справа № 910/23257/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Парк Культури»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Валтар»
простягнення 3 331 837,40 грн.

Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Чекунов К.В., Білоцький В.В.;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк Культури» (надалі - ТОВ «Парк Культури») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валтар» (надалі - ТОВ «Валтар») про стягнення 3 331 837,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів за договором № 010/2014-026 від 15.10.2014 у розмірі 1 334 285,75 грн., а також 3% річних у розмірі 95 601,00 грн., інфляційних у розмірі 714 314,46 грн. та пені за прострочення виконання робіт за договором у розмірі 1 187 636,19 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 05.02.2018.

24.01.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на майно та грошові кошти, що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Валтар».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2018 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Культури» про забезпечення позову відмовлено повністю.

05.02.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій заявник вказував на те, що відповідачем не було вчинено дій щодо повного та належного виконання будівельних робіт та повноцінної поставки будівельних матеріалів на підставі Договору № 010/2014-026 від 15.10.2014, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даними позовом.

Судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову, що відображено в протоколі судового засідання від 05.02.2018.

В судовому засіданні 05.02.2018 судом оголошено перерву на 26.02.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.03.2018.

Представники позивача в судове засідання з'явились, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 646, № 777 та № 083.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.03.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014 між ТОВ «Парк Культури» (замовник) та ТОВ «Валтар» (виконавець) був укладений договір № 010/2014-026 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи, згідно умов цього договору, керуючись узгодженими із замовником заявками, які оформлюються у вигляді додаткової угоди до договору та є невід'ємною частиною цього договору, на об'єкті за адресою: м. Київ, вул. Артема, 20, а також поставити матеріали, комплектуючі та інше.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що вартість виконання робіт по цьому Договору встановлюється по кожному виду робіт та підтверджується додатковими угодами по кожному об'єму робіт окремо. Замовник сплачує передоплату на поточний рахунок виконавця в розмірі: 100% передоплата за закупівлю матеріалів та доставку, 50 % - на виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання відповідної додаткової угоди.

Згідно з п. 11.1 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання сторонами всіх свої зобов'язань.

15.10.2014 між сторонами укладена Додаткова угода № 1 організації системи антиобледеніння водостічної системи для об'єкту за адресою: м. Київ, вул. Артема, 20 (надалі - «Додаткова угода № 1»), відповідно до п. 1.1 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з поставки та монтажу системи антиобледеніння, призначеної для попередження обледеніння та забезпечення стоку талої води у водостічних трубах і жолобах.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 сторони визначили, що оплата по цій додатковій угоді виконується відповідно до п. 4.2 Договору:

- передоплата складає 27 460,88 грн. без ПДВ, в т.ч. 100% вартості матеріалів - 22 768,00 грн., 100 % доставка - 1 050,00 грн., 50% монтаж - 3 642,88 грн.;

- остаточна оплата 50% вартості монтажних робіт - 3 642,88 грн. без ПДВ замовник сплачує виконавцю протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Також, 15.10.2014 між сторонами укладена Додаткова угода № 2 на виготовлення і монтаж фальшвікон для об'єкту за адресою: м. Київ, вул. Артема, 20 (надалі - «Додаткова угода № 2»), відповідно до п. 1.1 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з поставки та монтажу спецпланок.

Пунктом 1.4 Додаткової угоди № 2 сторони визначили, що оплата по цій додатковій угоді виконується відповідно до п. 4.2 Договору:

- передоплата складає 15 806,50 грн. без ПДВ;

- остаточна оплата - 3 988,50 грн. без ПДВ, замовник сплачує виконавцю протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Також, 15.10.2014 між сторонами укладена Додаткова угода № 3 на поставку і монтаж спецпланок для об'єкту за адресою: м. Київ, вул. Артема, 20 (надалі - «Додаткова угода № 3»), відповідно до п. 1.1 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з поставки та монтажу спецпланок.

Пунктом 1.3 Додаткової угоди № 3 сторони визначили, що оплата по цій додатковій угоді виконується відповідно до п. 4.2 Договору:

- передоплата складає 15 373,70 грн. без ПДВ;

- остаточна оплата - 6 500,00 грн. без ПДВ, замовник сплачує виконавцю протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Інших додаткових угод до Договору суду не надано, хоча про існування таких згадувалось позивачем у позовній заяві.

На виконання умов Договору та додаткових угод до нього позивачем сплачено відповідачу передоплату в загальному розмірі 1 330 285,75 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача та платіжними дорученнями № 465 від 22.10.2014 на суму 72 772,46, № 510 від 21.11.2014 на суму 94 463,93 грн., № 53 від 15.12.2014 на суму 110 000,00 грн., № 555 від 15.12.2014 на суму 50 401,15 грн., № 596 від 23.01.2015 на суму 200 000,00 грн., № 700 від 24.03.2015 на суму 63 000,00 грн., № 701 від 24.03.2015 на суму 15 505,91 грн., № 714 від 15.04.2015 на суму 64 075,90 грн., № 715 від 15.04.2015 на суму 43 786,85 грн., № 716 від 15.04.2015 на суму 112 000,00 грн., № 732 від 17.04.2015 на суму 67 723,84 грн., № 733 від 17.04.2015 на суму 1 052,84 грн., № 734 від 17.04.2015 на суму 116 616,77 грн., № 735 від 20.04.2015 на суму 93 000,00 грн., № 736 від 20.04.2015 на суму 2 337,25 грн., № 745 від 28.04.2015 на суму 190 713,85 грн., № 795 від 11.06.2015 на суму 20 000,00 грн., № 801 від 12.06.2015 на суму 10 000,00 грн. та № 802 від 12.06.2015 на суму 2 835,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання з виконання робіт за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на обов'язок відповідача повернути сплачену позивачем передоплату в загальному розмірі 1 334 285,75 грн.

Судом встановлено, що укладений Договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору підряду.

Згідно з ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

При цьому частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Також згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається із матеріалів справи (банківські виписки з рахунку позивача та платіжні доручення № 465 від 22.10.2014, № 510 від 21.11.2014, № 53 від 15.12.2014, № 555 від 15.12.2014, № 596 від 23.01.2015, № 700 від 24.03.2015, № 701 від 24.03.2015, № 714 від 15.04.2015, № 715 від 15.04.2015, № 716 від 15.04.2015, № 732 від 17.04.2015, № 733 від 17.04.2015, № 734 від 17.04.2015, № 735 від 20.04.2015, № 736 від 20.04.2015, № 745 від 28.04.2015, № 795 від 11.06.2015, № 801 від 12.06.2015 та № 802 від 12.06.2015) на виконання умов Договору та додаткових угод до нього ТОВ «Парк Культури» було перераховано ТОВ «Валтар» передоплату в загальному розмірі 1 330 285,75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст.ст. 843, 846 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.1 Договору строки виконання робіт узгоджуються сторонами в додаткових угодах по кожному об'єму окремо.

Як вбачається із наданих позивачем додаткових угод до Договору, в жодній з них не встановлено строків, в які роботи мають бути виконані, а відтак такий строк має визначатись відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В той же час, докази звернення позивача із вимогою про виконання робіт за Договором в матеріалах справи відсутні.

Суд відзначає, що позивач вказує на обов'язок відповідача повернути передоплату у зв'язку з неналежним виконанням будівельних робіт та повноцінної поставки будівельних матеріалів за Договором.

Положеннями ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Тобто, як і положення ч. 2 ст. 849, так і ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України закріплюють право на повернення передоплати у разі порушення строків виконання зобов'язання, які в даному випадку сторонами не встановлені.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту узгодження сторонами строків виконання будівельних робіт та поставки будівельних матеріалів за Договором.

Таким чином, станом на момент розгляду справи по суті, строк виконання робіт та поставки будівельних матеріалів за Договором не настав, а стягнення з відповідача сплаченої позивачем передоплати суперечить приписам ч. 2 ст. 849 та ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, зазначені статті передбачають, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду та розгляду справи по суті.

Оскільки порушеного права позивача як на момент звернення до суду, так і на момент розгляду справи по суті не існує, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Культури» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.03.2018.

Суддя В.П. Босий