ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018р. Справа №914/92/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 96 232, 73 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: Антонюк О.О.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 96 232, 73 грн.

Ухвалою Господарського суду від 18.01.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду в засіданні на 13.02.2018р.

Для всестороннього та об'єктивного вирішення спору, 13.02.2018р. та 27.02.2018р. розгляд справи відкладався з підстав, наведених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 21.03.2018р. представник позивача з'явився, подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 85 627, 23 грн., з яких 72 731, 88 грн. - капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за неправомірне користування кредитом та 12 353, 03 грн. - пені. Позовні вимоги підтримав у відповідності до поданої заяви.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заявою від 26.02.2018р. повідомив про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов"язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Однією з підстав виникнення зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст.179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб"єктами господарювання або між суб"єктами господарювання і негосподарюючими суб"єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

18.06.2013р. між публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (позивач, за договором - кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, за договором - позичальник) укладено рамкову угоду №FW304.835, згідно умов якої кредитор на підставі угоди зобов'язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов'язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Згідно п. 4.1 даної угоди, за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою.

У випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідним кредитним договором процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення (п.4.4).

22.08.2016р. між публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про внесення змін до рамкової угоди №1, яким вказану угоду викладено в новій редакції.

22.08.2016р. між публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №302.45481/FW304.835, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 500 EUR, процентною ставкою 9,01% річних строком на 12 місяців.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У додатку №1 до кредитного договору №302.45481/FW304.835 сторони погодили графік повернення кредиту та сплати процентів у новій редакції від 20.03.2017р.

Позивач на виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором надав позичальнику кредит в розмірі 5 500 EUR, що підтверджується випискою банку з рахунку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з 22.08.2016р. по 23.08.20126р.(в матеріалах справи).

Однак, в порушення взятих на себе за кредитним договором та рамковою угодою зобов'язань, позичальник не забезпечив своєчасного погашення кредиту та відсотків, в наслідок чого в останнього утворилась заборгованість, що підтверджується довідкою позивача про стан заборгованості відповідача (в матеріалах справи).

Згідно п. 7.8 рамкової угоди №FW304.835 від 18.06.2013р., сторони погодилися, що належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушень договорів є письмова довідка кредитора з розрахунком заборгованості. Такий розмір заборгованості сторони погоджуються вважати безспірним доки позичальником не буде доведено протилежне.

Відповідно до п. 16 рамкової угоди, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 30 календарних днів.

Згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 16 Рамкової угоди, позичальник зобов'язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня відправлення позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

На підставі вищевказаного та у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором та рамковою угодою, банком на адресу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 надіслано вимогу про повне дострокове погашення кредиту від 23.11.2017р. №1-2/17/3446 протягом 5 банківських днів з моменту відправлення даної вимоги.

Однак, вимога ПАТ «ПроКредит Банк» залишена позичальником (відповідачем) без задоволення, повне або часткове погашення заборгованості за кредитним договором проведено не було, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 82 199, 85 грн. заборгованості по капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 1 532, 25 грн. - процентів за неправомірне користування кредитом та 12 353, 03 грн. - пені.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.1048, 1054 ЦК України, одним із обов'язків позичальника за кредитним договором є сплата процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Під час розгляду справи судом, відповідачем сплачено частину заборгованості у розмірі 300 EUR, про що останній повідомив суд заявою від 26.02.2018р., якою також визнав заборгованість в повному обсязі.

Враховуючи наведене, 21.03.2018р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог з врахуванням оплат, здійснених відповідачем, внаслідок чого ПАТ «ПроКредит Банк» просить суд стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 72 731, 88 грн. - капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за неправомірне користування кредитом та 12 353, 03 грн. - пені.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічно, ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав взятих на себе перед кредитором зобов'язань, що виникли з рамкової угоди №FW304.835, договору про внесення змін до рамкової угоди №1 та кредитного договору №302.45481/FW304.835, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 72 731, 88 грн. - капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за неправомірне користування кредитом, яка станом на день розгляду справи не погашена та підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно до ст. 230 ГК України, п. 4 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 5.5 рамкової угоди, у випадку пропущення строків сплати будь-яких платежів позичальника відповідно до цієї угоди та укладених на її підставі кредитних договорів, позичальник зобов'язаний сплатити штрафну пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені від суми непогашеної заборгованості в гривневому еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення до дати повної фактичної оплати заборгованості.

На підставі п.5.5 рамкової угоди №FW304.835 позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню в розмірі 12 353, 03 грн., відповідно до поданого розрахунку заборгованості (в матеріалах справи).

Таким чином, станом на день прийняття рішення судом, заборгованість відповідача перед позивачем доведена матеріалами справи, визнана відповідачем становить 72 731, 88 грн. капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за неправомірне користування кредитом та 12 353, 03 грн. - пені та підлягає стягненню.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 46, 129, 233, 238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м. Київ, пр. Перемоги, 107 «А» () - 72 731, 88 грн. - капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за користування кредитом, 12 353, 03 грн. - пені та 1 762, 00 грн. - судового збору.

Рішення складено 28.03.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.