Суд
УХВАЛА

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 905/975/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська дорожньо-будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2017

за позовом Фізичної особи-підприємця Кодоли Юрія Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-мост"

про стягнення 98 816,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська дорожньо-будівельна компанія" подано касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2017 у справі № 905/975/16 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 905/975/16 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2018 року у справі № 905/975/16 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно положень підпункту 7 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду, розмір ставки судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено в сумі 1600,00 грн.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 1 600,00 грн, яка має бути перерахована за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Разом з тим до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору, водночас заявлено клопотання про відстрочення його сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній до 15.12.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Проте, скаржником не наведено жодних доводів в підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору, тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з необґрунтованістю.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 292 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017), суд залишає касаційну скаргу без руху, з наданням строку для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору у сумі 1 600 грн.

Керуючись статтями 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Європейська дорожньо-будівельна компанія" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська дорожньо-будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2017 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 27.03.2018.

3. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Європейська дорожньо-будівельна компанія", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір