РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2018Справа № 910/21541/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", м. Київ

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники сторін:

від позивача - Біла А.П. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились.

В судовому засіданні 02 березня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

01 грудня 2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 8678 від 24.11.2017 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (відповідач) заборгованості в сумі 24 766,74 грн. з них: основного боргу - 24 342,58 грн. (двадцять чотири тисячі триста сорок дві гривні 58 копійок), інфляційні втрати - 292,11 грн. (двісті дев'яносто дві гривні 11 копійок) та 3% річних - 132,05 грн. (сто тридцять дві гривні 05 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АК/4214046.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21541/17, розгляд справи призначено на 26.12.2017 року.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/21541/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2018 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в судовому засіданні 06.02.2018 року судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу № 910/21541/17 до судового розгляду по суті на 02.03.2018 року. Про дату, час і місце судового засідання сторін повідомлено ухвалою від 06.02.2018 року.

22 січня 2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти позову, за викладених у відзиві підстав, заперечує та просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити. Відповідач у відзиві вказує, що надана позивачем копія Договору страхування від 10.11.2016р. № 370005/4610/0000045 не містить підписів страхувальника та страховика, що не може бути свідченням укладення Договору страхування, оскільки положення ч. 2 ст. 207 ЦК України встановлюють, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто правове значення для встановлення факту вчинення договору у письмовій формі має саме підпис сторін. За переконанням відповідача, позивач має право вимоги відшкодування саме оціненої шкоди, а не фактичних витрат на проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу.

У своїй відповіді на відзив, поданої до суду 23.01.2018р., позивач вказав про необґрунтованість викладених відповідачем у відзиві обставин та відмічає про наявність підстав задля задоволення позову. У відповіді позивач відмітив, що виплату страхового відшкодування позивачем було здійснено у відповідності з нормами Закону та умовами Договору страхування, факт понесення витрат підтверджується Актом виконаних робіт № 291273 на суму 25 342,58грн. Відповідач посилається на те, що Договір укладений між позивачем та страхувальником не містить істотних умов, при цьому не надає жодних тому доказів.

В судовому засіданні 02.03.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року між позивачем (надалі - Страховик) та ОСОБА_2 (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4610/0000045 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 11.05.2017р. по вул. Велика Кільцева дорога 11, в напрямку мікрорайону «Теремків» у м. Києві, а саме: відбулося зіткнення автомобіля «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «МАN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням водія ОСОБА_4

В результаті ДТП автомобіль «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20 100,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 023079 від 06.06.2017р. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актам № 00224426.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 08.06.2017р. у справі № 760/8508/17 (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.3.(б), 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1. ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_5 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «МАN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4214046 (належним чином засвідчена копія полісу міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ОСОБА_5 полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АК/4214046, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану ОСОБА_4 шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «МАN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_4 транспортного засобу «МАN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як випливає зі звіту про оцінку № 01-30/05 від 30.05.2017р. (копія в справі), вартість матеріального збитку автомобіля «ВMW Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить: 20 172,62 грн.

З матеріалів справи слідує, що позивач звертався до відповідача з претензією № 19832 від 13.06.2017р. про виплату страхового відшкодування. Вказану претензію відповідач отримав 10.06.2017р., що підтверджується поштовим повідомленням реєстр. № 01 8.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування за полісом № АК/4214046 згідно претензії № 19832 від 13.06.2017р., станом на момент прийняття рішення у справі до суду не представлено.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з огляду на те, що полісом № АК/4214046 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн. і франшизу в сумі - 1 000,00 грн., суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_4 транспортного засобу «МАN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в розмірі - 19 100,72 грн., з розрахунку 20 100,72 грн. (розмір виплаченого відшкодування, що є меншим від оціненої шкоди згідно звіту про оцінку № 01-30/05 від 30.05.2017р.) - 1 000,00 грн. (франшизи за полісом № АК/4214046), а викладені відповідачем у відзиві заперечення в частині розміру страхової суми не спростовують частково зазначених позивачем в позові обставин за вказаних вище судом фактів.

Суд окремо відмічає, що свідченням укладення між позивачем та ОСОБА_2 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4610/0000045 є страхові акти: № 00224426 від 31.05.2017р. і № 00224426 від 04.07.2017р., а також платіжне доручення № 023079 від 06.06.2017р. з яких випливають обставини факту укладення відповідного договору та свідчать про вчинення дій з його виконання, що спростовує заперечення відповідача у вказаній частині.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 36.2. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що у встановлений законом строк виплату страхового відшкодування відповідач на користь позивача не здійснив, стягненню з відповідача, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, на користь позивача підлягає 292,11 грн. втрат від інфляції, відповідно до вірно здійсненого розрахунку позивача, та 103,61 грн. 3% річних, що становить:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
19100.7219.09.2017 - 23.11.2017663 %103.61
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 19 496,44 грн. з них основного боргу - 19 100,72 грн. (дев'ятнадцять тисяч сто гривень 72 копійки), інфляційні втрати - 292,11 грн. (двісті дев'яносто дві гривні 11 копійок) та 3% річних - 103,61 грн. (сто три гривні 61 копійка).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 259,52 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (ідентифікаційний код 35265086, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (ідентифікаційний код 20033533, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А, п/р 265061822 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 19 100,72 грн. (дев'ятнадцять тисяч сто гривень 72 копійки), інфляційні втрати - 292,11 грн. (двісті дев'яносто дві гривні 11 копійок), 3% річних - 103,61 грн. (сто три гривні 61 копійка) та судовий збір 1 259,52 грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят дев'ять гривень 52 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.03.2018р.

Суддя О.В. Котков