ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/3423/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аеротехніка-МЛТ»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаДержавної фінансової інспекції України
простягнення 1323565,73 грн.
за участю представників:
позивача:ОСОБА_1 дов. від 28.11.2017 № 1-20-4769
відповідача:ОСОБА_2 дов. від 15.01.2018 № 15-09, ОСОБА_3 дов. від 19.02.2018 № 20-01
третьої особи:ОСОБА_4 дов. від 06.02.2018 № 25/02/27-д
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аеротехніка-МЛТ» (далі відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекції України (далі третя особа) про стягнення 1323565,73 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне включення відповідачем до актів виконаних робіт за договором про встановлення обладнання автоматизованої системи керування повітряним рухом «Роксолана» для Львівського РСП від 18.11.2009 № М10/2009 (далі договір) витрат на суму 1323565,73 грн. всупереч вимогам п. 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що встановлено за результатами ревізії Державної фінансової інспекції України, у звязку з чим позивач зазнав збитків в заявленому до стягнення розмірі.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, які зводяться до того, що ним належно виконано договірні зобовязання, застосування стандартів ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 до даних правовідносин є безпідставним, а позивачем не наведено та не доведено всіх елементів складу господарського правопорушення для застосування відповідальності у вигляді збитків.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Також, третя особа подала клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просила суд відкласти розгляд справи для підготовки всіх матеріалів ревізії та надання пояснень, яке суд залишив без задоволення, з огляду на його безпідставність, оскільки третьою особою не доведено підстав для дослідження всього обсягу акта ревізії для вирішення даної справи, при наявному в матеріалах справи витягу з акту ревізії, який безпосередньо стосується предмета даного спору. Також третя особа не обґрунтувала причини неподання додаткових пояснень задля підготовки яких просить відкласти розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про встановлення обладнання автоматизованої системи керування повітряним рухом «Роксолана» для Львівського РСП від 18.11.2009 № М10/2009 (далі договір), відповідно до умов якого позивач замовник доручає та оплачує, а відповідач - виконавець зобовязується поставити і встановити обладнання та програмне забезпечення (спеціальне математичне забезпечення СМЗ) автоматизованої системи керування повітряним рухом та диспетчерського тренажера (за заявкою замовника), для Львівського РСП згідно з технічними завданнями, які мають розроблятися з урахуванням вихідних вимог «автоматизована система керування повітряним рухом центру організації повітряного руху Львівського РСП», на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс 2000», за адресою: м. Львів, аеропорт.

Відповідно до п. 3.3 договору загальна ціна договору становить 38720629,77 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 6453438,29 грн.

Згідно з умовами пунктів 3.5, 3.6 договору замовник переказує виконавцю попередню оплату у розмірі 30% від ціни АС КПР/ДТ, на підставі належним чином оформленого рахунку-фактури виконавця у строк не пізніше 20 робочих днів з дня отримання такого рахунку. Сплату наступних 30% від ціни АС КПР/ДТ замовник здійснює після проведення заводських випробувань обладнання і підписання відповідних актів, на підставі належним чином оформлених рахунків-фактур виконавця у строк не пізніше 20 робочих днів з дня отримання таких рахунків. Сплата відбувається двома траншами: 30% від ціни ДТ після проведення заводських випробувань обладнання ДТ, 30% від ціни АС КПР після проведення заводських випробувань обладнання АС КПР. Сплату наступних 20% від ціни АС КПР/ДТ замовник здійснює після монтажу обладнання на обєкті і підписання відповідних актів, на підставі належним чином оформлених рахунків-фактур виконавця у строк не пізніше 20 робочих днів з дня отримання таких рахунків. Сплата відбувається двома траншами: 20% від ціни ДТ після монтажу обладнання ДТ, 20% від ціни АС КПР після монтажу обладнання АС КПР.

Остаточний розрахунок з виконавцем замовник здійснює після надання всіх супровідних послуг за договором у повному обсязі та затвердження актів приймання-передавання наданих послуг за договором, на підставі належним чином оформлених рахунків-фактур виконавця у строк не пізніше 20 робочих днів з дня отримання таких рахунків. Остаточний розрахунок відбувається чотирма траншами: 15% від ціни ДТ після надання супровідних послуг, що передують дослідної експлуатації ДТ, 15% від ціни АС КПР після надання супровідних послуг, що передують дослідної експлуатації АС КПР, 5% від ціни ДТ після проведення приймальних випробувань ДТ, 5% від ціни АС КПР після приймальних випробувань АС КПР (п. 3.8 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що виконавець гарантує усунення дефектів АС КПР/ДТ, виявлених від час експлуатації в період дії гарантії: на обладнання 12 місяців після дати підписання акту приймання-передавання наданих послуг, але не пізніше 18 місяців після передачі обладнання за видатковими накладними; на СМЗ 24 місяці після дати підписання акту приймання-передавання наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 договору до даного договору додаються додатки, які складають його невідємну частину: додаток № 1 етапи виконання договору та суми до сплати; додаток № 2 специфікація обладнання АС КПР; додаток № 3 - специфікація обладнання диспетчерського тренажера; додаток № 4 форма «акту приймання-передавання наданих послуг».

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2011, а щодо гарантійних зобовязань зі спливом строків, зазначених у п 6.1. договору (п. 10.1 договору).

В подальшому, Додатковими угодами до договору від 18.11.2009 № М10/2009 сторонами внесено зміни до договору, зокрема, Додатковою угодою від 23.09.2015 № 10 сторонами продовжено строк дії договору до 31.12.2015, Додатковою угодою від 23.02.2016 № 11 продовжено строк дії договору до 30.06.2016.

Після виконання своїх договірних зобовязань сторонами - відповідачем щодо поставки і установки обладнання та програмного забезпечення автоматизованої системи керування повітряним рухом та диспетчерського тренажера та позивачем щодо оплати вищезазначеного, представником Державної фінансової інспекції України відповідно до акта ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 від 18.04.2016 № 06-21/29, завірена копія витягу з якого залучена до матеріалів справи, складеного у присутності директора та головного бухгалтера Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, встановлено нанесення позивачу матеріальної шкоди на суму 1323565,73 грн., у звязку з включенням відповідачем до актів виконаних робіт не підтверджених витрат, що є порушенням п. 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013. Вказаний акт підписаний представниками позивача з запереченнями.

Звернення з даним позовом до суду позивач обґрунтовує результатами вказаної ревізії, у звязку з чим на підставі акту ревізії від 18.04.2016 № 06-21/29 просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 1323565,73 грн., що є різницею між фактично понесеними відповідачем витратами та включеною до акту виконаних робіт вартістю робіт. При цьому, позивач зазначає, що у нього відсутні заперечення чи зауваження стосовно належності виконання відповідачем своїх договірних зобовязань.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що вважає їх необґрунтованими та недоведеними, та зазначає, що є субєктом господарювання метою якого є отримання прибутку, тому надання послуг по собівартості суперечить меті здійснення господарської діяльності. Крім того, відповідач вказує, що ціну в укладеному між сторонами договорі визначено внаслідок визнання відповідача переможцем у тендері, оголошеному позивачем, за критерієм найнижчої ціни, тому з огляду на належне виконання своїх договірних зобовязань не визнає факту порушення прав позивача та нанесення ним збитків позивачу в заявленому до стягнення розмірі.

Крім того, відповідач вважає безпідставними посилання в акті Державної фінансової інспекції України на порушення п. 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, позаяк Національний стандарт України ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 ще не діяв на момент укладення договору між сторонами та відповідно погодження ціни у договорі, а норми ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, позаяк ними установлено основні правила з визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування, якими не є правовідносини врегульовані спірним договором.

З огляду на зазначені підстави вимог та заперечень суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом збитки це обєктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке повязане з утиском інтересів особи як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Обовязковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Обовязок доказування збитків та їх обґрунтування покладається на позивача, оскільки збитки мають реальний характер, тому позивач вважаючи, що його права були порушені, а ним понесені збитки, повинен довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому відповідачем збитків, оскільки акт ревізії Державної фінансової інспекції від 18.04.2016 № 06-21/29 на який посилається позивач в підтвердження своєї правової позиції не є належним доказом вини відповідача, позаяк не є первинним документом та не носить обовязковий характер.

При цьому, за умови існування між сторонами договірних відносин, відповідачем отримано заявлені до стягнення кошти за наявності відповідної правової підстави укладеного між сторонами договору, а посилання позивача на висновки перевірки органів Державної фінансової інспекції України як на підставу задоволення позовних вимог є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і лише можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.

Відтак, позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, яка спричинила йому збитки, вини відповідача у понесених позивачем збитках, причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, оскільки збитки мають бути наслідком саме порушення боржником зобов'язання, а не інших обставин, у звязку з чим, суд приходить до висновку про відсутність повного складу цивільного правопорушення, що є обовязковою умовою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

За таких обставин, позивачем всупереч згаданих вище приписів законодавства, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача збитків в розмірі 1323565,73 грн., у звязку з чим позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 14.03.2018.