ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 березня 2018 року                                                              Справа № 913/972/17

Провадження №26/913/972/17

Суддя господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали позовної заяви № 1-7/885 від 14.12.2017

за позовом: Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 70);

до відповідача: Служби автомобільних доріг в Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 70)

про стягнення 5370380,58 грн, -

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство “Луганський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Служби автомобільних доріг в Луганській області, в якому просить господарський суд: стягнути 3 % річних в сумі 1021308,51 грн та інфляційні втрати в сумі 4349072,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Луганської області №913/963/15 стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорбудтехнологія” заборгованість за виконані роботи в сумі 20709867 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1364242 грн 98 коп., 3% річних у сумі 917475 грн 48 коп., судовий збір у сумі 182700 грн 00 коп. Служба автомобільних доріг в Луганській області 12.06.2017 заборгованість оплатила в повному обсязі. З урахуванням строку прострочення сплати основної заборгованості за рішенням Господарського суду Луганської області №913/963/15 розмір нарахованих за розрахунком позивача 3 % річних за період з 01.10.2015 по 12.06.2017 складає 1021308,51 грн та інфляційних втрат за період з 22.10.2015 по 12.06.2017 - 4349072,07 грн.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2017 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.01.2018, ухвалою від 22.01.2018 відкладено підготовче засідання в межах строку підготовчого провадження на 20.02.2018, ухвалою від 20.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.03.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що сторони в судові засідання 05.03.2018 не з'явилися, відповідач відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2013 між Дочірнім підприємством “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, як підрядником, та Службою автомобільних доріг у Луганській області, як замовником, укладено договір №40 на закупівлю робіт з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Луганської області.

Дочірнім підприємством “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” був виконаний перелік робіт на загальну суму 20709867,00 грн, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт та актами приймання виконаних будівельних робіт, зокрема: акт по об’єкту поточний ремонт автомобільної дороги місцевого значення С130801 Микільське-Хоминське на ділянці км 0+000-км 2+840, на суму 4110529,00грн.; акт по об’єкту поточний ремонт автомобільної дороги місцевого значення О130202 Біловодськ-Бараниківка на ділянці 1+000-км 9+000 на суму 7836834,00грн.; акт по об’єкту поточний ремонт автомобільної дороги місцевого значення О130801 Микільське-Морозівка-Мусіївка-Бараниківка на ділянці км 0+000-км 6+400 на суму 5877568,00грн.; акт по об’єкту поточний ремонт залізобетонної труби на автодорозі Р66 КПП Деміно-Александрівка-Сватово-Лисичанськ-Луганськ км 31+983 Троїцького району на суму 121446,00грн.; акт по об’єкту поточний середній ремонт автодороги державного значення Т-05-04 Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка (м.Попасна) на ділянці км 109+370-км 110+570 Попаснянського району Луганської області на суму 2763490,00грн.

22.10.2015 Дочірнє підприємство “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення боргу в розмірі 20709867,00 грн за договором на закупівлю робіт з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Луганської області №40 від 28.03.2013, інфляційні втраті за період з травня 2014 по вересень 2015 в сумі 1364242,98, 3 % річних за період з 01.05.2014 по 21.10.2015 в сумі 917475,48 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області у справі №913/963/15 від 17.11.2015 у зв’язку з задоволенням заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорбудтехнологія” про здійснення процесуального правонаступництва, замінено позивача у справі №913/963/15 Дочірнє підприємство “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю “Дорбудтехнологія”.

Рішенням господарського суду Луганської області у справі №913/963/15 від 17.11.2015 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорбудтехнологія” до Служби автомобільних доріг у Луганській області задоволено в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №913/963/15 від 28.02.2017 ухвалу господарського суду Луганської області від 17.11.2015 про здійснення правонаступництва – скасовано. Рішення господарського суду Луганської області від 17.11.2015 у справі №913/963/15 змінено частково. Викладено абзац 1 та 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: “1. Позов Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” до Служби автомобільних доріг у Луганській області задовольнити повністю. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Луганській області на користь Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” заборгованість за виконані роботи в сумі 20709867,00 грн., інфляційні в сумі 1364242,98 грн., 3% річних у сумі 917475,48 грн., судовий збір у сумі 182700,00 грн.”

Відповідно до виписки з особового рахунку позивача відповідач 12.06.2017 сплатив заборгованість за рішенням господарського суду Луганської області у справі №913/963/15 від 17.11.2015 в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 у справі №6/433-42/183 висловлена позиція, відповідно до якої положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не обмежують права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу; чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Водночас, відповідно до положень п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №913/963/15 від 28.02.2017 позов Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” до Служби автомобільних доріг у Луганській області задоволено повністю, стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Луганській області на користь Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” заборгованість за виконані роботи за договором на закупівлю робіт з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Луганської області №40 від 28.03.2013 в сумі 20709867,00 грн., інфляційні за період з травня 2014 по вересень 2015 в сумі 1364242,98 грн та 3% річних за період з 01.05.2014 по 21.10.2015 в сумі 917475,48 грн.

Також судом встановлено, що позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу до стягнення 3% річних у розмірі 1021308,51 грн за період з 22.10.2015 по 12.06.2017 та інфляційні витрати у розмірі 4349072,07 грн за період з 01.10.2015 по 12.06.2017 у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості за постановою Донецького апеляційного господарського суду лише 12.06.2017, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем день фактичної сплати заборгованості враховано в період нарахування 3% річних.

За розрахунком суду зробленого за допомогою програми “Законодавство”, в межах періоду заявленого позивачем сума 3% річних за період з 22.10.2015 по 11.06.2017 складає 1017904,15 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 1017904,15 грн.

Судом було перевірено розрахунок інфляційних витрат та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем місяць фактичної оплати заборгованості враховано в період нарахування інфляційних витрат.

За розрахунком суду зробленого за допомогою програми “Законодавство”, в межах періоду заявленого позивачем сума інфляційних витрат за період жовтень 2015 – травень 2017 складає 4354823,96 грн, але враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, сума інфляційних витрат, яка підлягає стягненню складає 4349072,07 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належним та допустимими доказами, але такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: сума 3% річних за період з 22.10.2015 по 11.06.2017 складає 1017904,15 грн та інфляційні втрати за період жовтень 2015 – травень 2017 складають 4349072,07 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 80504,64 грн.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 70) на користь Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 70) 3% річних в сумі 1017904 (один мільйон сімнадцять тисяч дев’ятсот чотири) грн 15 коп, інфляційні витрати в сумі 4349072 (чотири мільйони триста сорок дев’ять тисяч сімдесят дві) грн. 07 коп. та судовий збір в сумі 80504 (вісімдесят тисяч п’ятсот чотири) грн 64 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 ГПК України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018

Суддя С.В. Масловський