ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2018                      Справа № 905/2833/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом: Державного підприємства “Шахта ім.М.С.Сургая”, м.Вугледар, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м.Лиман, Донецька область

про стягнення 117,63 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився;

Державне підприємство “Шахта ім.М.С.Сургая”, м.Вугледар, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м.Лиман, Донецька область про стягнення 117,63 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області №905/2833/17 від 11.12.2017р. було порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області №905/2833/17 від 20.02.2018р. було закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, залізниця несе відповідальність за часткову втрату вантажу, при його перевезені яка підтверджена комерційним актом №482004/219 від 05.06.2017р.

15.01.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив б/н від 05.01.2018р., в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, на підставі того, що недостача вантажу з урахуванням норми природної втрати відсутня.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив.

01.06.2017р. за залізничною накладною №50264126 ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» направило на адресу ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» у вагоні №67377234 вугілля кам’яне (вологе) у кількості 64 000, 00 кг.

По прибуттю на станцію Красноармійськ «Донецька залізниця», була проведена перевірка ваги вантажу у вагоні №67377234 на 150 тонних вагах та було виявлено, у вагоні №67377234 нетто – 62 800, 00 кг., що менше на 1 200, 00 кг., від маси зазначеної у накладній №50264126. За результатами чого було встановлено недостачу та складено комерційний акт №482004/219 від 05.06.2017р., також, а в акті зазначено, що поверхня вантажу нижче бортів 40 см, маркування повздовжньою смугою вапном. Над 1 люком праворуч виїмка 120см х 120см х 20см, ліворуч виїмка 120см х 120см х 20см. Над 2 люком праворуч виїмка 120см х 100см х 10см. В місцях виїмок маркування порушено. Двері люка закриті, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані, справний.

Комерційний акт підписано належними особами, а саме: начальником станції та робітниками станції.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт” перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У графі 20 залізничної накладної №50264126 “Найменування вантажу” зазначено, що вологість спірного вантажу (вугілля кам’яного) дорівнює 6%.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам’яне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у стані 6% вологості.

За даними комерційного акту №482004/210 від 05.06.2017р. недостача у вагоні №67377234 дорівнює 1 200, 00 кг.

Допустима норма втрати вантажу у розмірі 1 280,00 кг визначена позивачем у тексті позовної заяви.

Враховуючи, що комерційним актом №482004/210 від 05.06.2017р. встановлений розмір недостачі у вагоні №67377234 на рівні 1200 кг, що не перевищує гранично допустимої норми природної втрати вказаного вантажу (64000 кг * 2% = 1280 кг), тому, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при відмові у задоволенню позову покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства “Шахта ім.М.С.Сургая”, м.Вугледар, Донецька область до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м.Лиман, Донецька область про стягнення 117,63 грн. – відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя О.М. Сковородіна