ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/3751/17

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства Київобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рось Кераміка», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні: позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус 2000; відповідача - Публічного акціонерного товариства Науково-виробнича фірма Ферокерам, про зобовязання вчинити дії, за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №242 від 09.06.2017);

від відповідача не зявилися;

від третьої особи (на стороні позивача) ОСОБА_2 (довіреність від 11.08.2017);

від третьої особи (на стороні відповідача) не зявилися

встановив:

Приватне акціонерне товариство Київобленерго (далі ПрАТ «Київобленерго») звернулось до господарського суду Київської області з позовом та просить зобовязати відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Рось Кераміка (далі ТОВ «РК») забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами відповідно до умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж №UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013 для забезпечення електричною енергією електроустановок Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус 2000 (далі ТОВ «Таурус-2000).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач, в порушення зобовязань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013, без погодження та дозволу постачальника електричної енергії - ПрАТ Київобленерго припинив передачу електричної енергії субспоживачу - ТОВ Таурус 2000 та не поновив її передачу після неодноразових звернень.

Відповідач ТОВ РК» у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що:

- він не є власником електроустановки, за допомогою якої забезпечувалась передача електричної енергії ТОВ «Таурус-2000», тому не є власником електричних мереж у розумінні Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 №28;

- така установка КТП-11 перебувала у нього на відповідальному зберіганні і на даний час передана власнику, що унеможливлює виконання відповідних зобовязань за договором щодо ТОВ «Таурус-2000»;

- позивача повідомлено про відмову від договору про технічне забезпечення споживача №16 від 20.05.2017 та припинення його дії з 31.12.2017 (а.с.156-159),

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено ТОВ «Таурус-2000) ( а.с.1).

Третя особа ТОВ Таурус 2000 у письмових поясненнях просить суд позовні вимоги задовольнити. Третя особа вказує, що відповідач не лише порушує зобовязання за договором про спільне використання електричних мереж №UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013, укладеного сторонами, але й умови договору на технічне забезпечення електропостачання споживача №16 від 20.05.2013, який укладено між ТОВ «Таурус-2000» та відповідачем. При цьому, третя особа вказує на те, що відповідні договори не розірвані їх сторонами та суди не приймали рішення про їх розірвання (а.с.75-84).

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство «Науково-виробнича фірма «Ферокерам» (далі ТОВ «НВФ «Ферокерам») (а.с.124-125).

Третя особа ПАТ Науково-виробнича фірма Ферокерам у поясненні зазначило, що його постановою Господарського суду Київської області від 14.12.2016 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, в процесі якої відповідачу направлено вимогу про повернення майна, що знаходилось у нього на зберіганні КТП -11, при цьому, жодна із зацікавлених осіб не зверталась до нього з пропозицією про укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж. У відповідному поясненні третя особа вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає (а.с.143-144).

В судове засідання 02.03.2018 представники відповідача та третьої особи - ТОВ «НВФ «Ферокерам» не зявилися; про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені шляхом направлення копій ухвали від 21.02.2018. При цьому, отримання такої копії ТОВ Рось Кераміка підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №683, а ПАТ Науково-виробнича фірма Ферокерам - №675.

Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи - ТОВ «Таурус-2000», дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

14.01.2013 між позивачем (постачальник) та відповідачем - ТОВ Ферокерам (найменування якого змінено на ТОВ Рось Кераміка; реєстраційна дія 16.12.2016 №5003456) укладено договір №220057355 на постачання електричної енергії (а.с.36-40).

За умовами договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами договоу (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невідємною частиною даного договору (а.с.13-14).

Згідно п. 8.1.1 вказаного договору, якщо до електромереж споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів (далі субспоживачі), відносини між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або договором про технічне забезпечення електроустановок споживача.

Даний договір, як визначено його п.9.4, набирає чинності з дня його підписання і укладається строком до 30 червня 2014 року.

Крім того, 28.02.2013 між відповідачем та позивачем укладено договір №UA10-2013-00353/00 про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с.41-43).

За умовами такого договору, власник мереж (відповідач у даній справі) зобовязався забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними мережами в точки приєднання електроустановок електропостачальної організації або інших субєктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує електропостачальна організація, а електропостачальна організація своєчасно оплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов договору (п. 1.1).

Згідно п. 3.1.4 договору, власник мереж має право на припинення спільного використання технологічних мереж власника мереж у випадку та порядку, які передбачені розділом 4 вказаного договору.

У відповідності до розділу 4 вказаного договору, спільне використання електричних мереж може бути припинено або обмежено власником мереж, зокрема, з повідомленням електропостачальної організації не пізніше ніж за три робочі дні у разі використання технологічних електричних мереж власника електропостачальною організацією після закінчення строку дії вказаного договору.

Відповідно до п. 7.4 договору, вказаний договір укладено до 31.12.2013, він набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією з сторін про відмову від цього договору або його перегляд; договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством; у разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи вказаний договір втрачає чинність.

Додаток №1 до вказаного договору, сторонами узгоджено однолінійну схему електричних мереж спільного використання. (а.с.44-46).

Крім того, 20.05.2013 між відповідачем (власник мереж) та ТОВ Таурус 2000 (споживач) укладено договір №16 про технічне забезпечення електропостачання споживача, за умовами якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу (а.с.49-53).

Згідно п. 6.1 вказаного договору постачання електричної енергії споживачу може бути припинено або обмежено власником мереж без попередження з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ, у разі, зокрема, споживання електричної енергії споживачем після закінчення строку дії вказаного договору.

Відповідно до п. 10.6 такого договору, його укладено до 31.12.2013 і він набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією зі сторін про відмову від цього договору або його перегляд; договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Між сторонами такого договору погоджено схему підключення (а.с.54) та підписано акт розмежування балансової належності (а.с.55).

Також, судом встановлено, що 29.10.2012 між ПАТ НВФ Ферокерам (власник) та ТОВ Ферокерам (виконавець) відповідач у справі укладено договір зберігання №15 (а.с.89-91).

За таким договором, відповідачу третьою особою ПАТ «НВФ «Ферокерам» передано на зберігання, зокрема електрообладнання зовнішнього електропостачання, що знаходиться за адресою: Київська область м. Біла Церква, вул. Фастівська, 33 (а.с.89-91). Зокрема, як вбачається з акту приймання-передачі майна від 29.10.2012, відповідачу на зберігання третьою особою ПАТ «НВФ «Ферокерам» передано, у т.ч. внутрішні високовольтні мережі і трансформаторні підстанції по 10кВ, розподільчі пункти та кабельні лінії (а.с.89-91).

При цьому, відповідно до акту прийому-передачі 18.07.2017, відповідачем повернуто третій особі ПАТ «НВФ «Ферокерам» майно, яке перебувало на зберіганні за умовами відповідно договору, у т.ч. комплексну трансформаторну підстанцію КТП -11 (а.с.92).

У звязку з повернення майна, листом від 03.07.2017 №20, що зареєстрований у позивача 03.07.2017 за №3834, відповідач повідомив позивача та третю особу (субспоживача) ТОВ «Таурус-2000», що з 08.08.2017 він призупиняє технічне обслуговування електроустановок субспоживача, у звязку з тим, що власник майна (КТП-11) реалізує майно в рахунок погашення кредиторської заборгованості (а.с.25).

Отримання вказаного листа позивачем підтверджується його відповіддю на вказане звернення, у якому позивач вказує, що не вбачає підстав для відключення субспоживача ТОВ «Таурус-2000». (а.с.28),

Факт отримання такого листа третьою особою ТОВ «Таурус-2000» підтверджується наданим суду письмових поясненнях, у яких третя особа вказувала на такий факт (а.с.79).

Крім того, судом встановлено, що відповідач, реалізовуючи своє право на припинення дії договору №UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013 про спільне використання технологічних електричних мереж, який укладено між позивачем та відповідачем, передбачене п. 7.4 вказаного договору, надіслав позивачу лист про відмову від договору та припинення його дії з 31.12.2017 (а.с.184).

Відповідний лист, у якому відповідач фактично вказував на не бажання продовжувати дію договору на наступний рік 2018 на умовах, визначених таким договором, направлений позивачу у встановлений п.7.4 договору строк за місяць до закінчення його строку 29.11.2017, що підтверджується відповіддю на такий лист позивача, у якій зазначено навіть реєстраційний вхідний номер такого листа №10245 та дата його реєстрації 29.11.2017 (а.с.185-186).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку виконувати зобовязання за договором про спільне використання технологічних мереж №№UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013, яке полягає у забезпеченні технічної можливості передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами ТОВ «Таурус-2000».

Відповідний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань в силу ч.1 ст 174 ГК України, які є майново-господарськими.

Так, згідно ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, в силу укладеного договору про спільне використання технологічних мереж №UA10-2013-00353/00 від 28.02.2013 відповідач набув певні зобовязання, які мав виконувати.

Разом з тим, істотними умовами господарського договору, що визначено ч.2 ст.180 ГК України, є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як встановлено, сторонами досягнуто згоди щодо строку дії договору, порядку його продовження на наступний період та визначено право сторони за місяць до закінчення строку дії такого договору подати іншій стороні заяву про відмову від такого договору.

Як визначено ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Отже, сторонами визначено строк існування господарських зобовязань за таким договором шляхом визначення строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У звязку з тим, що внаслідок подання відповідачем заяви про відмову від договору у строк, визначений його п.7.4, і встановлення такого права умовами договору за взаємною згодою його сторін, такий договір припинив свою дію, отже, припинилось і зобовязання відповідача, зокрема, в частині забезпечення технічної можливості передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами ТОВ «Таурус-2000», отже, підстав для зобовязання відповідача виконувати таке зобовязання на час прийняття рішення у справі не має.

Посилання позивача під час розгляду справи по суті на ту обставину, що відповідач продовжує виконувати зобовязання з забезпечення технічної можливості передачі електричної енергії власними мережами іншим субспоживачам, окрім ТОВ «Таурус-2000», не свідчить про згоду (волевиявлення) відповідача на продовження його дії на умовах, визначених таким договором, до яких віднесений і перелік таких споживачів, яким забезпечується поставка відповідно до схем, що є додатками до такого договору. Відповідний факт, на підтвердження якого доказів не надано, може свідчити лише на згоду забезпечувати таку технічну можливість, однак, не на умовах укладеного раніше договору. Разом з тим, встановлення такого факту не має значення для розгляду спору у даній справі.

Окрім того, забезпечення передачі електричної енергії ТОВ «Таурус-2000», як вбачається з однолінійної схеми електропостачання до договору про технічне забезпечення електропостачання споживача №16 від 20.05.2013 (а.с.54) та загальної однолінійної схеми електричних мереж спільного використання до договору про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с.45, зворот), здійснювалось за допомогою електрообладнання КТП №11, що знаходилась у відповідача на зберіганні з правом укладення договорів щодо енергозабезпечення і інженерно-технічного обслуговування нерухомого майна власника (п.2.3 договору зберігання №15), однак, не належить відповідачу та передано власнику у липні 2017 року, що не спростовано шляхом надання доказів зворотного іншими учасниками процесу.

При цьому, як визначено п.7.4 договору, зобовязання за яким позивач просить примусити відповідача виконувати, перехід права власності (права господарського відання) на технологічні мережі до іншої особи є самостійною підставою втрати договором чинності.

Так, як визначено п.1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96 №28 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N417/1442) (далі Правила), якими врегульовано, у т.ч. укладення договорів на спільне використання технологічних електричних мереж та затверджено відповідний Типовий договір, власник електричних мереж - це юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії.

Між тим, договір на спільне використання технологічних мереж, згідно з п.1.10 Правил, укладається саме з власником електричних мереж, визначення якого надано у п.1.1. таких Правил.

За таких обставин, підстав для задоволення заявлених позовних вимог не має.

Судові витрати по оплаті позову судовим збором у розмірі 1600грн покладаються на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту в порядку, визначеному ст. 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.03.2018.

Суддя А.Р. Ейвазова