КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2018 р. Справа№ 910/18821/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Крепотіні А.К.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 05.03.2018 року

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 (повний текст складено 20.12.2017)

у справі №910/18821/17 (суддя - Мудрий С.М.)

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп"

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс"

про визнання договору поставки товарів партіями з використанням старт-карт № СК 123 від 01.02.2016 р. недійсним

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" 17 293 071,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК121. На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято нафтопродукти на загальну суму 182 072,63 грн. Проте станом на 12.10.2017 року зобов'язання по оплаті покупцем не виконано у зв'язку з чим заборгованість становить 123 328,55 грн.

Також, 01.02.2016 року між сторонами укладено договір поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК123. На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято нафтопродукти на загальну суму 15 116 005,94 грн. Відповідачем частково здійснено оплату в розмірі 757 967,40 грн. Станом на 12.10.2017 року неоплаченою залишилась сума в розмірі 14 358 038,54 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17 293 071,44 грн. з яких: 123 328,55 грн. - заборгованість (основний борг) за договором поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК121 від 01.02.2016; 17 167 742,89 грн. заборгованість за договором поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК123 від 01.02.2016, а саме: 14 358 038,54 грн. - сума основного боргу, 2 331 408,35 грн. інфляційні втрати, 480 296,00 грн. 3% річних.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що відповідач здійснив частковий розрахунок за основною сумою боргу за договором №121 від 01.02.2016 року, станом на 28.11.2017 року основний борг зменшився з суми 123 328,55 грн. до суми 60 827,14 грн., у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17 230 570 грн. з яких: 60 827,11 грн. - заборгованість (основний борг) за договором поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК121 від 01.02.2016; 17 167 742,89 грн. заборгованість за договором поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК123 від 01.02.2016, а саме: 14 358 038,54 грн. - сума основного боргу, 2 331 408,35 грн. інфляційні втрати, 480 296,00 грн. 3% річних.

Крім того у грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" звернулося до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс" про визнання договору поставки товарів партіями з використанням смарт-карт №СК 123 від 01.02.2016р. недійсним.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача за зустрічним позовом, договір поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК123 від 01.02.2016 року є недійсним на підставі ст. ст. 237, 239, 203, 215 ЦК України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі № 910/18821/17 первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд Ресурс" основний борг в розмірі 14 418 865 грн. 65 коп., три проценти річних в розмірі 480 296 грн. 00 коп., індекс інфляції в розмірі 2 331 408 грн. 35 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 240 000 грн. 00 коп. В зустрічному позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №910/18821/17 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити повністю.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" у справі №910/18821/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Яковлєва М.Л.

Разом з апеляційною скаргою товариством з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" заявлено клопотання про витребування додаткових доказів та клопотання про призначення судової експертизи у справі №910/18821/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №910/18821/17 залишено без руху та надано апелянту час для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали суду, скаржником надано докази усунення недоліків, а саме - про сплату судового збору в розмірі 322 400,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Враховуючи, те що скаржник усунув зазначені вище недоліки, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 та справу №910/18821/17 призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" вважає подану апеляційну скаргу ТОВ "Орлан-Транс-Груп" безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, позивач за первісним позовом просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники ТОВ "Орлан-Транс-Груп" у судових засіданнях суду апеляційної інстанції надали свої пояснення по справі в яких, підтримали подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просили апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду яким, відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі.

Крім того, представники скаржника просили витребувати у ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" додаткові докази по справі, зокрема, оригінали чеків з POS-терміналу за спірними договорами, оригінали банківських виписок на підтвердження часткової оплати ТОВ "Орлан-Транс-Груп" коштів за поставлений товар згідно спірних договорів № СК 121, № СК 123 від 01.02.2016 та оригінали податкових накладних на підтвердження поставки товару партіями з використанням старт-карт за вказаними договорами. Також, представники просили призначити бухгалтерсько-податкову експертизу у даній справі для з'ясування наявної заборгованості ТОВ "Орлан-Транс-Груп" перед ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" за спірними договорами № СК 121, № СК 123 від 01.02.2016.

Представник ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" у судових засіданнях також надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "Орлан-Транс-Груп", просив апеляційний господарський суд залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 12.12.2017 року, а апеляційну скаргу без задоволення. Щодо заявлених клопотань про витребування додаткових доказів та призначення у даній справі судової експертизи представник позивача за первісним позовом заперечив та просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем надавалися суду для огляду оригінали договорів та оригінали видаткових накладних, які також були оглянуті і представником відповідача за первісним позовом. На переконання позивача за первісним позовом видаткові накладні є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують поставку товару по спірним договорам, а тому витребування інших документів не є обов'язковими, а призначення судової експертизи взагалі є безпідставною та лише затягне розгляд справи.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 відмовлено скаржнику у задоволенні вказаних клопотань про витребування додаткових доказів та призначення у даній справі судової експертизи з мотивів викладених в ухвалі суду.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірно апеляційним господарським судом 01.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" (покупець) укладено договір поставки №СК121 поставки партіями з використанням старт-карт. Також, 01.02.2016 року між сторонами укладено договір поставки №СК123 поставки партіями з використанням старт-карт.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.2.1 договорів, постачальник зобов'язується передавати у власність покупця (поставляти) товари, а покупець зобов'язується приймати у власність товари та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених даним договором. Під партією товару сторони розуміють товари в кількості та асортименті, передані покупцю на умовах цього договору.

Товари згідно даного договору постачаються покупцю для виробничого споживання останнім (п.2.2 договорів).

Пунктом 2.4 договорів передбачено, що передача товарів покупцю здійснюється з використання старт-карт.

Згідно з п.2.5 договорів на виконання умов даного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця старт-карти з логотипом "WOG", а покупець зобов'язується прийняти старт-карти та оплатити їх загальну вартість на умовах, визначених даним договором.

Загальна сума договору становить суму вартості товарів, поставлених постачальником покупцю протягом терміну дії даного договору (п.4.4 договорів).

Пунктом 4.1 договорів передбачено, що передача товарів покупцю здійснюється відповідно до цін, встановлених на АЗС на момент здійснення транзакції, якщо інший порядок формування ціни товарів не передбачений в окремих додатках (додаткових угодах) до даного договору. В ціну товарів включається податок на додану вартість та інші обов'язкові платежі згідно чинного законодавства. Сторони погодили, що ціна товарів є узгодженою, коли покупець (довірена особа покупця) здійснили фактичну вибірку товарів АЗС на умовах даного договору та отримали документ, що визначений у п.3.2. ціна товарів відображається в чеку з POS-термінала (чеку РРО), спеціальній відомості, та підтверджується видатковими накладними або актами приймання-передачі товарів.

Відповідно до п.3.4 договорів за результатами транзакцій, що були здійснені протягом звітного періоду, постачальником складається та надається покупцю зведена видаткова накладна (зведений акт приймання-передачі). Вищезазначені документи надаються для підписання після 7 (сьомого) робочого числа місяця наступного за звітним. Покупець зобов'язується підписувати зведену видаткову накладну (зведений акт приймання-передачі) протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх отримання.

У відповідності до акту приймання-передачі №1 до договору №121 від 01 лютого 2016 року поставки товарів партіями з використання старт-карт, постачальник передав на умовах до договору № СК 121 від 01 лютого 2016 року, а покупець прийняв старт-карти у кількості 104 штуки згідно переліку.

Позивачем на виконання умов договору № СК 121 від 01.02.2016 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 182 072,63 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін:

- №108581 від 30.04.2016 року на суму 92 862,46 грн.,

- №133299 від 31.05.2016 року на суму 89 210,17 грн.

Також в матеріалах справи наявні підписані сторонами акти приймання-передачі товарів до договору поставки товарів партіями з використання старт-карт №СК121 від 01.02.2016 року, а саме:

- за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року на суму 92 862,46 грн.,

- за період з 1 травня 2017 року по 31 квітня 2017 року на суму 89 210,17 грн.

Крім того, позивачем на виконання умов договору № СК 123 від 01.02.2016 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 15 116 005,94 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін:

- №132838 від 30.06.2016 року на суму 2 714 312,53 грн.,

- №132839 від 30.06.2016 року на суму 746 442,82 грн.,

- №163634 від 31.07.2016 року на суму 3 073 747,91 грн.,

- №163635 від 31.07.2016 року на суму 623 873,43 грн.,

- №192624 від 31.08.2016 року на суму 3 154 318,70 грн.,

- №192625 від 31.08.2016 року на суму 544 083,43 грн.,

- №223950 від 30.09.2016 року на суму 2 777 014,00 грн.,

- №223951 від 30.09.2016 року на суму 869 236,51 грн.,

- №252625 від 31.10.2016 року на суму 96 124,31 грн.,

- №252623 від 31.10.2016 року на суму 338 765,58 грн.,

- №282049 від 30.11.2016 року на суму 14 419,97 грн.,

- №306619 від 31.12.2016 року на суму 31 407,98 грн.,

- №18668 від 31.01.2017 року на суму 25 531,65 грн.,

- №48094 від 28.02.2017 року на суму 25 800,26 грн.,

- №74475 від 31.03.2017 року на суму 30 227,11 грн.,

- №109401 від 30.04.2017 року на суму 21 546,51 грн.,

- №132175 від 31.05.2017 року на суму 29 153,24 грн.

Також в матеріалах справи наявні підписані сторонами акти приймання-передачі товарів до договору поставки товарів партіями з використання старт-карт № СК 123 від 01.02.2016 року, а саме:

- за період з 1 червня по 30 червня 2016 року на суму 2 714 312,53 грн.,

- за період з 1 червня по 30 червня 2016 року на суму 746 442,82 грн.,

- за період з 1 липня 2016 року по 31 липня 2016 року на суму 3 073 747,91 грн.,

- за період з 1 липня 2016 року по 31 липня 2016 року на суму 623 873,43 грн.,

- за період з 1 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 3 154 318,70 грн.,

- за період з 1 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 544 083,43 грн.,

- за період з 1 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року на суму 2 777 014,00 грн.,

- за період з 1 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року на суму 869 236,51 грн.,

- за період з 1 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року на суму 96 124,31 грн.,

- за період з 1 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року на суму 338 765,58 грн.,

- за період з 1 листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року на суму 14 419,97 грн.,

- за період з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року на суму 31 407,98 грн.,

- за період з 1 січня 2017 року по 31 січня 2017 року на суму 25 531,65 грн.,

- за період з 1 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року на суму 25 800,26 грн.,

- за період з 1 березня 2017 року по 31 березня 2017 року на суму 30 227,11 грн.,

- за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року на суму 21 546,51 грн.,

- за період з 1 травня 2017 року по 31 травня 2017 року на суму 29 153,24 грн.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.3 договору № СК 121 від 01.02.2016 року в редакції додатку №1 від 01.02.2016 року до договору № СК 121 від 01.02.2016 року, оплата покупцем вартості поставлених товарів здійснюється періодично, протягом 30 календарних днів з моменту фактичного отримання покупцем (довіреною особою) товарів на АЗС. При цьому оплата здійснюється за ціною встановленою на день передачі товарів покупцю.

Покупець в обов'язковому порядку в платіжному дорученні вказує номер договору та наступні реквізити призначення платежу "оплата за партію товару з використання старт-карт". Постачальник, незалежно від призначення платежу вказаного покупцем у платіжних докурених, зараховує отримані від покупця кошти в міру погашення вартості попередньо поставлених покупцю партій товару.

Згідно до п. 4.3 договору № СК 123 від 01.02.2016 року, розрахунки за товари покупець здійснює періодично, протягом 30 календарних днів з моменту фактичного отримання покупцем (довіреною особою) товарів на АЗС. При цьому оплата здійснюється за ціною встановленою на день відпуску товарів, якщо інший порядок розрахунків не погоджений сторонами додатково в додатку до даного договору. Сума оплати та їх періодичність визначаються покупцем самостійно, або зверненням покупця на підставі наданого постачальником рахунку.

Як зазначає позивач за первісним позовом, що не заперечив і відповідач за первісним позовом, останнім було здійснено частково оплату по договору № СК 121 від 01.02.2016 року в розмірі 121 245,49 грн. та по договору № СК 123 від 01.02.2016 року на суму 757 967,40 грн. Зазначене підтверджується також платіжними дорученнями на загальну суму 852 000,00 грн. призначенням платежу яких є: оплата за паливо згідно дог. СК-121 від 30.11.16, оплата за паливо згідно дог. СК-121 від 31.01.17, оплата за паливо згідно дог. СК-121 від 31.03.17, оплата за паливо згідно дог. СК-121 від 30.04.17, копії яких містяться в матеріалах справи.

Оскільки предметом позову у справі є стягнення коштів за укладеними між товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" договорами № СК 121 та № СК 123 поставки товарів партіями з використанням старт-карт від 01.02.2016, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані платіжні доручення є неналежними доказами оплати наявної заборгованості за договорами № СК 121 та № СК 123 від 01.02.2016.

Будь-яких інших доказів оплати по договорах відповідач за первісним позов, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надав та матеріали справи інших доказів не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості по договору №121 від 01.02.2017 року в розмірі 60 827,14 грн. та по договору №123 від 01.02.2016 року в розмірі 14 358 038,54 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом існує вказана заборгованість, яка належним чином доведена, документально підтверджена і відповідачем не спростована, а тому місцевим господарським судом правомірно задоволено вимоги ТОВ "Нафтотрейд ресурс" за первісним позовом щодо стягнення основної заборгованості у сумі 14 418 865,65 грн.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором № СК 123 від 01.02.2016 станом на 12.10.2017 року, позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача за первісним позовом 3% річних в розмірі 480 296,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 331 408,35 грн.

У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає його арифметично вірним та обґрунтованим, а тому з ТОВ "Орлан-Транс-Груп" підлягає стягненню на користь ТОВ "Нафтотрейд ресурс" 3% річних в розмірі 480 296,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 331 408,35 грн.

Щодо позовних вимог ТОВ "Орлан-Транс-Груп" за зустрічним позовом про визнання недійсним договору поставки з використання старт-карт №123 від 01.02.2016 року, укладеного на думку останнього з порушенням приписів ч.2 ст. 203 ЦК України, оскільки він підписаний від ТОВ "Орлан-Транс Груп" директором Львівської філії, з перевищенням повноважень без належного погодження генеральним директором ТОВ "Орлан-Транс Груп" на укладення директором Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс Груп" договору поставки з використання старт-карт №123 від 01.02.2016 року, судова колегія зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та зазначалось вище, 01.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд ресурс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп", в особі директора Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" ОСОБА_2, що діє на підставі положення про Львівську філію ТОВ "Орлан-Транс-Груп" укладено договір поставки №СК123 поставки партіями з використанням старт-карт.

Відповідно до п.1.4 наданого позивачем за зустрічним позовом положення про Львівську філію товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп", затвердженого зборами учасників ТОВ "Орлан-Транс-Груп" протокол №5 від 09.06.2005р. (надалі - положення) філія не є юридичною особою і здійснює свою діяльність у межах повноважень, наданих ТОВ "Орлан-Транс-Груп".

Згідно з п.4.1 положення безпосереднє керівництво діяльністю філії здійснюється директором філії.

Статтею 95 ЦК України передбачено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Директор філії діє в межах повноважень, наданих цим положенням та довіреністю, яка видана генеральним директором товариства (п.4.3 положення).

Відповідно до п.4.5 положення директор філії: представляє товариство у відносинах з державними та недержавними підприємствам, установами, організаціями, у тому числі з контролюючими та правоохоронними органами, в судах, а також із фізичними особами; організовує виконання рішень генерального директора та інших членів дирекції товариства; організовує та контролює фінансово-господарську діяльність філії; підписує фінансово-господарські документи, в тому числі ті, які стосуються ведення бухгалтерського обліку і звітності; має право прийому на роботу та звільнення з роботи осіб, праця яких необхідна для здійснення філією покладених на неї функцій, після погодження з генеральним директором товариства та в межах затвердженого штату; видає накази, розпорядження, що стосуються внутрішньої діяльності філії; вносить на розгляд членів дирекції товариства пропозиції щодо удосконалення діяльності філії; несе відповідальність за дотримання та виконання філією чинного законодавства України; несе відповідальність за стан фінансово-господарської діяльність філії та ведення внутрішнього обліку і звітності; несе відповідальність за зберігання основних та оборотних фондів, грошових коштів та інших цінностей.

Як зазначає скаржник, із тексту положення про філію слідує, що директор філії прямо не наділений правом надавати (підписувати) договори відповідно до предмету діяльності філії та/або діяльності ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та на час укладення договору поставки представник позивача (директор Львівської філії) діяв на підставі генеральної довіреності від 31 грудня 2010 року.

Так, відповідно до наданої позивачем за зустрічним позовом довіреності від 31.12.2010р. вбачається, що ТОВ "Орлан-Транс-Груп" уповноважує директора Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" ОСОБА_2 бути представником Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" для чого надає йому право від імені Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" здійснювати наступні дії: в межах наданих повноважень з урахуванням обмежень визначених даною довіреністю укладати від імені Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" договори, угоди, вчиняти інші угоди (п.3 довіреності).

У пункті 7 вищезазначеної довіреності зазначено, що угоди, фінансові та господарські операції, перелік яких наведений нижче можуть бути виконані директором Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" ОСОБА_2 тільки при умові їх попереднього письмового погодження з генеральним директором ТОВ "Орлан-Транс-Груп":

- договори купівлі-продажу, оренди (суборенди), зберігання, поставки, підряду, якщо вказаний договір носить разовий характер і вартість майна, робіт, послуг, які приймаються (передаються) по даному договору на момент підписання або в процесі виконання буде перевищувати 20 000 євро або гривневий еквівалент даної суми.

Для погодження вищезазначених угод, фінансових та господарських операцій виконуючий директор Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" зобов'язаний до укладення, підписання чи виконання відповідної угоди (операції) отримати оригінал офіційного листа чи довіреність на фірмовому бланку ТОВ "Орлан-Транс-Груп" за підписом генерального директора ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та з прикладенням круглої печатки ТОВ "Орлан-Транс-Груп", яка містить дозвіл на укладення, підписання чи виконання відповідної угоди (операції).

Угода (договір), фінансова чи господарська операція, укладена, підписана чи виконана з порушенням обмежень, що зазначені в даній довіреності може бути визнана ТОВ "Орлан-Транс-Груп" недійсною в порядку встановленому чинним законодавством України та з притягненням винних осіб до відповідальності.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивачем за зустрічним позовом зазначено, що відповідно до п.4.4 договору № СК 123 від 01.02.2016 року, загальна сума договору становить суму вартості товарів, поставлених покупцю протягом терміну дії даного договору. Як слідує із змісту первісної позовної заяви та видаткових накладних наданих позивачем, на виконання умов договору, позивачем поставлено товар який за текстом позовних вимог не оплачений Львівською філією ТОВ "Орлан-Транс-Груп" на загальну суму 15 116 005,94 грн.

Таким чином, враховуючи факт існування положення про Львівську філію ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та генеральної довіреності від 31 грудня 2010 року, на думку скаржника, вчинення представником правочину на підставі положення про Львівську філію ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та довіреності не зберігають чинність для ТОВ "Орлан-Транс-Груп".

Відповідно до ч. 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 1 статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 1 статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.3 статті 237 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 статті 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, довіреність від 31.12.2010 року на яку посилається скаржник, дійсна до тридцять першого грудня дві тисячі п'ятнадцятого року включно, а договір який просить визнати недійним - укладений 01.02.2016 року.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що позивач за зустрічним позовом, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надав суду довіреності на підставі якої директор Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" діяв під час укладення договору від 01.02.2016 року. При цьому, самим же скаржником не заперечувався факт часткової сплати заборгованості за договором № СК 123 від 01.02.2016 року.

Відповідно до п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Усі вище наведені вимоги статті 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були дотримані сторонами під час укладання договору.

Таким чином, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом були вчинені дії з часткової оплати за поставлений відповідачем за зустрічним позовом товар по спірному договору № СК 123 від 01.02.2016 року, на переконання колегії суддів апеляційного господарського суду такі дії є схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені директором Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" ОСОБА_2, а тому зазначене, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що ТОВ "Орлан-Транс-Груп" не зверталося до правоохоронних органів з відповідними заявами про перевищення службових повноважень директора Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп" ОСОБА_2 та про втрату печатки Львівської філії ТОВ "Орлан-Транс-Груп".

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання недійсним договору № СК 123 поставки з використання старт-карт від 01.02.2016 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем за первісним позовом не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову ТОВ "Нафтотрейд ресурс". Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року по справі № 910/18821/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року по справі № 910/18821/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп".

4. Матеріали справи № 910/18821/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

М.Л. Яковлєв

Дата складання повного тексту постанови 12.03.2018 року