РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2018Справа № 910/365/18

За позовомФізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни
доПриватного підприємства «Кондитерський магазин»
простягнення 29004 грн. 80 коп.

Суддя Отрош І.М.

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгенівни з вимогами до Приватного підприємства "Кондитерський магазин" про стягнення 29004 грн. 80 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди нерухомого майна № 1 від 07.09.2012 не відшкодував позивачу вартість невід'ємних поліпшень об'єкта оренди, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 668035 грн. 00 коп., яка була стягнута з відповідача на користь позивача постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15.

Позивач зазначив, що відповідач не сплатив позивачу грошові кошти, присуджені до стягнення судом у справі № 910/28745/15, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, та рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі № 910/8829/17 стягнуто з відповідача 3% річних у розмірі 33455 грн. 56 коп. та інфляційні втрати у розмірі 121828 грн. 31 коп. за період з 02.10.2015 по 08.11.2016 та за період з 02.02.2017 по 15.08.2017.

З огляду на те, що відповідачем до цього часу не сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 668035 грн. 00 коп., присуджені до стягнення судом у справі № 910/28745/15, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7467 грн. 35 коп. за період з 16.08.2017 по 29.12.2017 та інфляційні втрати у розмірі 21537 грн. 45 коп. за вересень - жовтень 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/365/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи.

02.02.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він визнає право та обґрунтованість вимог позивача у даній справі та визнає розмір грошової суми, заявленої до стягнення з відповідача (29004 грн. 80 коп.).

При цьому, відповідач зазначив, що при підготовці та розгляді даної справи він поніс витрати у розмірі 500 грн. 00 коп. та понесе витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп.

06.02.2018 до Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства «Кондитерський магазин» надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни про стягнення 184651 грн. 51 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/365/18 зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Кондитерський магазин» повернуто на підставі ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2012 між Приватним підприємством «Кондитерський магазин» (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Сусловською Таісією Євгеніївною (орендар) укладено Договір оренди № 1 нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, нежилі приміщення кафе загальною площею 143,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, буд. 47.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно з п. 5.2 Договору оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 орендар має право обладнати та оформити приміщення, що орендується, а також проводити за власний рахунок роботи із переоснащення майна, ремонтні та дизайнерські роботи за умови письмової згоди орендодавця.

Відповідно до п. 6.3 Договору оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 у випадку якщо договір буде розірвано з ініціативи орендодавця, він повинен сплатити компенсацію за поліпшення орендованого майна, зробленого орендарем за власні кошти. Розмір буде визначений шляхом переговорів.

Відповідно до п. 8.4 Договору оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 в разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, зроблені орендарем за власний рахунок, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря; вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем, як за згодою та к і без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна компенсації не підлягає, ці поліпшення визнаються власністю орендодавця.

Згідно з п. 11.1 Договору оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 договір оренди нежитлового приміщення укладається на строк 2 роки та 11 місяців. Договір вважається автоматично пролонгованим, якщо жодна із сторін не попередила за 2 місяці до закінчення строку дії договору про його розірвання.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Судом встановлено, що 09.11.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни з вимогами до Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про стягнення вартості невід'ємних поліпшень об'єкта оренди за Договором оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 у розмірі 668035 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 у справі № 910/28745/15 у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 скасовано та прийнято нове рішення у справі № 910/28745/15, яким позов Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни задоволено, стягнуто з Приватного підприємства «Кондитерський магазин» вартість невід'ємних поліпшень у розмірі 668035 грн. 00 коп.

21.06.2016 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.07.2016 у справі № 910/28745/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 у справі № 910/28745/15 заяву Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 у справі № 910/28745/15 відстрочено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 до 01.02.2017 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 про виправлення описки).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 910/28745/15 заяву Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 910/28745/15 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 у справі № 910/28745/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017 у справі № 910/28745/15 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 910/28745/15 (про залишення без задоволення заяви Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016) скасовано, справу № 910/28745/15 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі № 910/28745/15 заяву Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15 залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 25.07.2017 у справі № 910/28745/15 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/28745/15 відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо обов'язку відповідача відшкодувати позивачу вартість невід'ємних поліпшень об'єкта оренди за Договором оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 у розмірі 668035 грн. 00 коп. встановлені у постанові Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15, яка набрала законної сили 01.06.2016, та не потребують доказування при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо сплати (відшкодування) позивачу вартості невід'ємних поліпшень об'єкта оренди за Договором оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012 у розмірі 668035 грн. 00 коп., присуджених до стягнення постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15, Фізична особа-підприємець Сусловська Таісія Євгеніївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Кондитерський магазин» 3% річних у розмірі 33455 грн. 56 коп. та інфляційних втрат у розмірі 121828 грн. 31 коп. за період з 02.10.2015 по 08.11.2016 та за період з 02.02.2017 по 15.08.2017 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 у справі № 910/28745/15 про відстрочення виконання рішення суду до 01.02.2017) - відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, базі даних «Діловодство спеціалізованого суду» та з урахуванням викладених позивачем у позовній заяві письмових пояснень, які не заперечувались відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/8829/17 первісний позов Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни задоволено повністю; у задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства «Кондитерський магазин» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2017 у справі №910/8829/17 рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 залишено без змін.

17.11.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/8829/17, яке набрало законної сили 02.11.2017, видано наказ.

Наразі, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7467 грн. 35 коп. за період з 16.08.2017 по 29.12.2017 та інфляційні втрати у розмірі 21537 грн. 45 коп. за вересень - жовтень 2017 року.

Зокрема, позивач зазначив, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди нерухомого майна № 1 від 07.09.2012 не відшкодував позивачу вартість невід'ємних поліпшень об'єкта оренди, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 668035 грн. 00 коп., яка була стягнута з відповідача на користь позивача постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15.

Відповідач не сплатив позивачу грошові кошти, присуджені до стягнення судом у справі № 910/28745/15, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, та рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі № 910/8829/17 стягнуто з відповідача 3% річних у розмірі 33455 грн. 56 коп. та інфляційні втрати у розмірі 121828 грн. 31 коп. за період з 02.10.2015 по 08.11.2016 та за період з 02.02.2017 по 15.08.2017.

З огляду на те, що відповідачем до цього часу не сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 668035 грн. 00 коп., присуджені до стягнення судом у справі № 910/28745/15, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7467 грн. 35 коп. та інфляційні втрати у розмірі 21537 грн. 45 коп. за період з 16.08.2017 по 29.12.2017.

02.02.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він визнає право та обґрунтованість вимог позивача у даній справі та визнає розмір грошової суми, заявленої до стягнення з відповідача (29004 грн. 80 коп.).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань зазначені у ст.ст. 599 - 609 Цивільного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суд зазначає, що сплата 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України виникає у зв'язку з простроченням виконання будь-якого грошового зобов'язання незалежно від правової природи його виникнення.

При цьому, обов'язок відповідача відшкодувати позивачу вартість невід'ємних поліпшень виник не з рішення суду, а відповідно до норм законодавства та умов договору оренди.

Як встановлено судом, постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі № 910/28745/15, яка набрала законної сили 01.06.2016, позов Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни задоволено, стягнуто з Приватного підприємства «Кондитерський магазин» вартість невід'ємних поліпшень у розмірі 668035 грн. 00 коп.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/8829/17, яке набрало законної сили 02.11.2017, первісний позов Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни задоволено повністю; стягнуто з Приватного підприємства «Кондитерський магазин» 3% річних у розмірі 33455 грн. 56 коп. та інфляційних втрат у розмірі 121828 грн. 31 коп. за період з 02.10.2015 по 08.11.2016 та за період з 02.02.2017 по 15.08.2017.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 338035 грн. 00 коп. (вартості невід'ємних поліпшень об'єкта оренди за Договором оренди № 1 нерухомого майна від 07.09.2012) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку в обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за період 16.08.2017 по 29.12.2017, та інфляційних втрат, нарахованих за період з вересня по жовтень 2017 року.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни до Приватного підприємства «Кондитерський магазин» про стягнення 3% річних у розмірі 7467 грн. 35 коп. за період з 16.08.2017 по 29.12.2017 та інфляційних втрат у розмірі 21537 грн. 45 коп. за вересень - жовтень 2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, обґрунтованість позовних вимог та обгрунтованість розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (в тому числі щодо періоду нарахування) визнаються відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 6 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відзив (який містить заяву про визнання позову) підписаний представником відповідача, який відповідно до довіреності від 26.01.2018 має право на визнання позову.

При цьому, вказаний представник відповідача є адвокатом, про що зазначено у довіреності від 26.01.2018, та підтверджується свідоцтвом № 478 про право на заняття адвокатською діяльністю, копія якого долучена відповідачем до відзиву, з огляду на що суд дійшов висновку про обізнаність відповідача про наслідки визнання позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що при підготовці та розгляді даної справи він поніс витрати у розмірі 500 грн. 00 коп. та понесе витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Суд не розглядає обґрунтованість доводів відповідача щодо понесення ним судових витрат за розгляд даної справи у розмірі 500 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. з огляду на те, що навіть у випадку дійсного понесення (доведеності) таких витрат, вони покладаються на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Кондитерський магазин» (02225, м. Київ, проспект Маяковського, буд. 47; ідентифікаційний код: 31571400) на користь Фізичної особи-підприємця Сусловської Таісії Євгеніївни (73000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 3% річних у розмірі 7467 (сім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 35 коп., інфляційні втрати у розмірі 21537 (двадцять одна тисяча п'ятсот тридцять сім) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Отрош