КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. Справа№ 910/19166/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Драчук Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.12.2017 (повний текст складено 19.12.2017)

у справі № 910/19166/17 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова

компанія «Інгосстрах»

до Моторного (транспортного) страхового бюро

про стягнення 6 200, 54 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі ПрАТ «СК «Інгосстрах») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро (далі - МТСБУ) про стягнення 6 200, 54 грн. виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог посилаючись на приписи пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» зазначило, що відповідач має відшкодувати позивачу за рахунок фонду захисту потерпілих заподіяну особою шкоду, на яку поширюється положення п. 13.1 ст. 13 згаданого Закону, адже в даному випадку винуватець ДТП, який має посвідчення учасника бойових дій, звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків від ДТП, винуватцям якої він є, проводить саме МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив про ненадання позивачем необхідних документів для покладення на МТСБУ обов'язку здійснити регламентну виплату за особу, яка не застрахувала свою відповідальність та не підтвердила своє право, передбачене ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі № 910/19166/17 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги дані розширеної довідки про ДПТ, відповідно до яких ОСОБА_2 віднесений до окремої категорії громадян та має посвідчення учасника бойових дій, що, в свою чергу, в силу Закону звільняє його від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України та є підставою для стягнення з МТСБУ регламентної виплати за спричинені ним збитки. Разом з тим, апелянт вказував на неможливість надання ним вищезгаданого посвідчення та порушення судом в зв»язку з цим вимог процесуального права в частині зазначення в оскаржуваному рішенні обов'язку саме позивача надати таке посвідчення, що суперечить ухвалам місцевого суду про витребування цих доказів, отже суд погодився з фактом відсутності у позивача законного права на отримання витребуваної інформації тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому зазначив про безпідставність на необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Враховуючи ціну позову у даній справі (6 200, 54 грн.), яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд вважає, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 17.09.2013 між ПрАТ «СК «Інгосстрах» (позивачем, страховиком за договором) та ТОВ «Автокредит Плюс» (страхувальником за договором) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № SUH0CPS-138H0TQ (SU00A:) (далі - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб Mercedes Benz C 200, державний номерний знак НОМЕР_1.

07.11.2014 о 08:20 год. в м. Ірпінь по вул. Свердлова водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Chery, державний номерний знак НОМЕР_2, виїжджаючи із другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі автомобілю Mercedes Benz C 200, державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, а саме вул. 3-го Інтернаціональну, внаслідок чого сталась ДТП та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 367/721/14-п ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспорту № 22/11/14 від 11.11.2014 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes Benz C 200, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, складає 6 200,54 грн.

Згідно рахунку-фактури № СМ-0000062 від 12.11.2014, виставленого ФОП ОСОБА_3, вартість робіт внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes Benz C 200, державний номерний знак НОМЕР_1, 6 200,54 грн.

12.11.2014 між страхувальником, як замовником, та ФОП ОСОБА_3, як виконавцем, підписано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 62, згідно якого вартість ремонтних робіт (послуг) складає 6 200,54 грн. без ПДВ.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту № Э.ENSTRAX/3-10366354 від 01.12.2014 зазначену подію позивачем визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 6 200,54 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором перерахував страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 6 200, 54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5069 від 02.12.2014.

Майнова шкода на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Джерелом підвищеної небезпеки згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на наведене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд зазначив про відсутність підстав для стягнення з МТСБУ регламентної виплати за збитки, завдані особою, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, з огляду на недоведеність позивачем належними засобами доказування - відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того факту, що водій ОСОБА_2 є учасником бойових дій й в силу приписів п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Як встановлено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала автомобілем Chery, державний номерний знак НОМЕР_2, на момент ДТП не була застрахована жодною страховою компанією, доказів на спростування цього в справі немає.

Згідно розширеної довідки про ДТП №81497008, при оформленні адміністративних матеріалів у водія ОСОБА_2 не було полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страхового сертифікату «Зелена карта», проте в графі «пільгова категорія громадян» зазначено про наявність у нього посвідчення НОМЕР_3.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 витребувано у Міністерства оборони України інформацію щодо надання статусу учасника бойових дій громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, який мешкає за адресою 08205, АДРЕСА_1 (посвідчення).

17.11.2017 на адресу суду надійшов лист Міністерства оборони України № 226/9521 від 10.11.2017 про те, що посвідчення бойових дій серії Е до Міністерства оборони України не надходили, з метою отримання відповіді на запит рекомендовано звернутись до Міністерства соціальної політики України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19166/17 від 21.11.2017 витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію щодо надання статусу учасника бойових дій громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, який мешкає за адресою 08205, АДРЕСА_1 (посвідчення НОМЕР_3).

На момент ухвалення оскаржуваного рішення (12.12.2017) відповіді на запитувану судом інформацію від Міністерства соціальної політики України не надійшло.

Згідно пояснень Міністерства соціальної політики України, які надійшли до Господарського суду міста Києва 19.12.2017, станом на 05.12.2017 інформація про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі учасників антитерористичної операція відсутня.

При цьому, з наданого позивачем суду апеляційної інстанції листа від 12.01.2018 №26/0/166-18/401 на запит ПрАТ «СК «Інгосстрах», Міністерство соціальної політики України повідомило, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_2 в 2014 році встановлено статус інваліда війни та видано відповідне посвідчення № НОМЕР_3 від 04.06.2014. За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, одержаною в електронному вигляді, посвідчення інваліда війни ОСОБА_2 видано відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на підставі рішення Київського апеляційного адміністративного суду як особі, яка була залучена до складу формувань Цивільної оборони, інвалідність якої настала внаслідок захворювань, пов'язаних із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абз. 1 п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам; участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Одними із основних завдань Бюро на підставі пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 цього Закону є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

За змістом п. 43.1 ст. 43 Закону для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди:

- фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди.

- фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом.

МТСБУ на підставі пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (п.3.6 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 07.08.2014 № 320/2014, затвердженого протоколом Президії МТСБУ та погодженого протоколом Координаційної ради МТСБУ від 07.08.2014 № 47/2014) компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання дорожньо-транспортної пригоди з вини осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з п.13.1 ст. 13 Закону та у разі коли особою, відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є особа, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів іншим страховиком-членом Бюро, що визнаний банкрутом та/або ліквідованим.

За приписами п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, які визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України згаданого Закону).

З огляду на вищезгадані положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння особою, яку віднесено до пільгової категорії громадян, зокрема учасниками бойових дій, інвалідами війни та ін.

Таким чином, саме МТСБУ має відшкодовувати збитки, як особа, на яку відповідно до приписів чинного законодавства покладено обов'язок відшкодувати шкоду, завдану винуватцем ДТП ОСОБА_2, як особою, що звільнена від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 6 200, 54 грн. страхового відшкодування на підставі пп. «г» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», які позивачем доведено належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано, відтак є такими, що підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд в повній мірі не дослідив вказаних обставин щодо віднесення ОСОБА_2 до пільгової категорії громадян та наявності у нього відповідного посвідчення, про що зазначено в розширеній довідці про ДТП, тому дійшов помилкового (передчасного) висновку про відсутність підстав для стягнення з МТСБУ регламентної виплати за збитки, завдані особою, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, за недоведеності факту віднесення винуватця ДТП до категорії осіб, які в силу положень Закону звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодування збитків від ДТП, винуватцями яких вони є, проводить МТСБУ.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене рішення вважає незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову. Тому доводи позивача по суті його апеляційної скарги заслуговують на увагу, а скарга - підлягає задоволенню.

В зв'язку із задоволенням позову та апеляційної скарги позивача з відповідача на його користь на підставі ст. 129 ГПК України підлягають стягненню 1 600, 00 грн. судового збору за подання позову та 2 400, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі № 910/19166/17 скасувати та прийняти нове рішення:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до Моторного (транспортного) страхового бюро про стягнення 6 200, 54 грн. задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро (02154, м. Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, буд. 8, ідентифікаційний код 21647131) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49100, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, УЗВІЗ КОДАЦЬКИЙ, буд. 2, ідентифікаційний код 33248430) 6 200, 54 грн. страхового відшкодування, 1 600, 00 грн. судового збору за подання позову.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро (02154, м. Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, буд. 8, ідентифікаційний код 21647131) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49100, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, УЗВІЗ КОДАЦЬКИЙ, буд. 2, ідентифікаційний код 33248430) 2 400, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/19166/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.03.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук