ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" березня 2018 р. м. Київ Справа № Б13/041-11

за кредиторською заявою Головного управління ДФС у Київській області, м. Київ

у справі № Б13/041-11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг», м. Київ ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА», Київська обл., м. Бориспіль () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

За участю представників учасників у справі:

від ТОВ «ТИАРА»: ліквідатор арбітражний керуючий Кандаурова А.П., Анікєєв Я.О.;

від ГУ ДФС у Київській області: Якимчук О.П., Огнарьов Є.А.;

від ТОВ «КУА «Будівельні проекти»: Халявка І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б13/041-11 за заявою ТОВ «Ласка Лізинг» до ТОВ «ТИАРА» про банкрутство, порушена ухвалою від 21.03.2011 в порядку ст. 6, 7, 11, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також «Закон про банкрутство») в ред., чинній станом на дату порушення справи.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «ТИАРА» було опубліковане 14.09.2011 року в газеті «Голос України» № 95 (5095).

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.02.2012 введено процедуру санації ТОВ «ТИАРА», керуючим санацією Боржника призначено арбітражного керуючого Горєлова О.Л., вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою господарського суду Київської області від 08.06.2015 припинено процедуру санації Боржника; визнано ТОВ «ТИАРА» банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Анікєєва Я.О.; визначено, що в подальшому під час провадження у справі № Б13/041-11 підлягають застосуванню положення Закону про банкрутство в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013; вирішено інші процедурні питання у справі.

08.06.2015 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 18810 про визнання банкрутом ТОВ «ТИАРА».

Ухвалою суду від 02.08.2017 ліквідатором Банкрута призначено арбітражного керуючого Кандаурову А.П.

На даний час у справі триває ліквідаційна процедура.

03.01.2018 до суду надійшла заява ГУ ДФС у Київській області б/№, б/дати (вх. № 67/18) про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 128372,98 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.01.2018 вказану кредиторську заяву залишено без руху, зобов'язано ГУ ДФС у Київській області в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути виявлені недоліки заяви про визнання кредиторських вимог б/№, б/дати (вх. № 67/18), а саме: надати господарському суду Київської області докази направлення копії заяви ліквідатору Банкрута арбітражному керуючому Кандауровій А.П.

29.01.2018 на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 11.01.2018 в установлений строк від податкового органу згідно заяви б/№, б/дати про усунення недоліків (вх. № 1947/18) надійшли витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 31.01.2018 кредиторську заяву ГУ ДФС у Київській області прийнято до розгляду, який призначено на 20.02.2018.

20.02.2018 до суду надійшло клопотання ліквідатора Банкрута від 19.02.2018 № 02-06/33 (вх. № 3550/18) про залучення повідомлення про результати розгляду кредиторської заяви.

У судовому засіданні 20.02.2018 оголошено перерву до 27.02.2018.

27.02.2018 до суду надійшли письмові уточнення заявника ГУ ДФС у Київській області від 27.02.2018 б/№ (вх. № 4140/18) до кредиторської заяви.

У судовому засіданні 27.02.2018 оголошено перерву до 13.03.2018.

12.03.2018 до суду надійшло клопотання ГУ ДФС у Київській області б/№, б/дати (вх. № 4878/18) про залучення додаткових доказів.

13.03.2018 до суду надійшли письмові уточнення ГУ ДФС у Київській області б/№, б/дати (вх. № 4964/18) до кредиторської заяви.

13.03.2018 до суду надійшли додаткові письмові пояснення ліквідатора Банкрута від 13.03.2018 № 02-06/43 (вх. № 4965/18) про результати розгляду кредиторської заяви ГУ ДФС у Київській області.

13.03.2018 в судове засідання з'явились ліквідатор Банкрута, а також представники заявника ГУ ДФС у Київській області, Банкрута і кредитора ТОВ «КУА «Будівельні проекти».

Представники ГУ ДФС у Київській області заявлені вимоги підтримали в редакції заяви про уточнення кредиторських вимог. Ліквідатор Банкрута зазначила про часткове визнання кредиторських вимог відповідно до повідомлення про результати розгляду.

Детально дослідивши подану заяву з грошовими вимогами до Боржника та матеріали справи в цілому, заслухавши пояснення представників учасників у справі, суд зазначає таке.

В кредиторській заяві ГУ ДФС у Київській області просив визнати вимоги до Боржника на загальну суму 128372,98 грн., з яких: 94117,99 грн. орендної плати з юридичних осіб, 7588,42 грн. податку на доходи фізичних осіб, 1,86 грн. податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, 26664,71 грн. єдиного соціального внеску, а також 3200,00 грн. судового збору.

Згідно уточнень до заяви (вх. № 4140/18) заявник заявляє грошові вимоги на загальну суму 101708,27 грн., з яких: 94117,99 грн. орендної плати з юридичних осіб, 7588,42 грн. податку на доходи фізичних осіб, 1,86 грн. податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Згідно уточнень до заяви (вх. № 4964/18) заявник заявляє грошові вимоги на загальну суму 99336,19 грн., з яких: 91745,91 грн. орендної плати з юридичних осіб, 7588,42 грн. податку на доходи фізичних осіб, 1,86 грн. податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Як зазначив заявник у письмових поясненнях, станом на 20.02.2018 заборгованість ТОВ «ТИАРА» з Єдиного соціального внеску відсутня.

Таким чином станом на дату судового засідання судом розглядаються кредиторські вимоги ГУ ДФС у Київській області в редакції заяви б/№, б/дати (вх. № 4964/18), а саме: 99336,19 грн., з яких: 91745,91 грн. орендної плати з юридичних осіб, 7588,42 грн. податку на доходи фізичних осіб, 1,86 грн. податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Розглядаючи вимоги щодо орендної плати з юридичних осіб на суму 91745,91 грн., судом встановлено, що вказана сума складається з 85143,75 грн. основного платежу та 5129,88 грн. пені, що разом складає 90273,63 грн., а не 91745,91 грн., як зазначає заявник.

Вказані вимоги виникли на підставі поданих Боржником декларацій з земельного податку з юридичних осіб № від 31.01.2011 та № від 02.06.2015.

Ліквідатором Банкрута заявлені вимоги щодо орендної плати відхилені з підстав того, що надані податковим органом декларації не підписані уповноваженими особами Боржника.

Разом з тим, ГУ ДФС у Київській області надано до матеріалів справи докази того, що зазначені податкові декларації є підписаними у встановленому порядку, а саме декларація № від 31.01.2011 підписана електронним підписом директора ТОВ «ТИАРА» Кравця І.В., а декларація № від 02.06.2015 підписана керівником Боржника Анікєєвим Я.О.

Таким чином частина заявлених вимог щодо основного платежу з орендної плати з юридичних осіб є поточними зобов'язаннями Боржника, а саме на суму 73722,28 грн., з яких 73674,69 грн. - на підставі декларації № від 31.01.2011 за період з березня 2011 по січень 2012 та 47,59 грн. - на підставі декларації № від 02.06.2015 (термін сплати 02.06.2015).

Вимоги заявника за загальну суму 11421,52 грн., що виникли на підставі декларації № від 02.06.2015 за період з 30.06.2015 по 30.01.2016 підлягають відхиленню відповідно до приписів ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, згідно якої з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

При цьому судом відхиляються посилання заявника на Земельний кодекс України і Податковий кодекс України та доводи заявника про те, що зазначена норма не поширюється на заявлені вимоги у зв'язку з відсутністю доказів припинення земельних відносин, оскільки після відкриття провадження у справі про банкрутство Боржник перебуває в особливому правовому статусі і приписи Закону про банкрутство до такої юридичної особи є пріоритетними по відношенню до інших норм законодавства.

Твердження заявника про те, що вказану суму 11421,52 грн. слід вважати витратами, пов'язаними з ліквідаційною процедурою, є безпідставними і необґрунтованими, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство витратами, пов'язаними з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, є: витрати на оплату судового збору; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною; вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати Гарантійного фонду виконання зобов'язань за складськими документами на зерно, пов'язані з набуттям ним права регресної вимоги щодо зернового складу, - у розмірі всієї виплаченої ним суми відшкодування вартості зерна.

Крім цього судом відхиляються доводи ліквідатора Банкрута в частині невизнання вимог заявника щодо 47,59 грн. заборгованості з орендної плати з юридичних осіб на підставі декларації № від 02.06.2015.

Зокрема ліквідатором Банкрута зазначено, що з 30.04.2015 право оренди земельної ділянки, щодо якої Боржником було подано декларацію № від 02.06.2015, належить ТОВ «Краснол-Буд», отже згідно Закону України «Про оренду землі» саме ТОВ «Краснол-Буд» має обов'язок сплати орендних платежів.

При цьому ліквідатором Банкрута надано витяг (інформацію) Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Статтею 50 Податкового кодексу України передбачено порядок та підстави внесення змін до поданих декларацій до контролюючого органу в частині об'єкту оподаткування та податкових зобов'язань за поданням уточнених декларацій із зазначенням коригування.

Ліквідатором Банкрута не надано доказів подання уточнених декларацій щодо зазначеної земельної ділянки, а також не надано доказів розірвання чи припинення договору, на підставі якого Боржник користувався даної земельною ділянкою і подавав податкові декларації з земельного податку.

Таким чином заявлені вимоги щодо основного платежу з орендної плати з юридичних осіб за поточними зобов'язаннями Боржника на суму 73722,28 грн. є такими, що підлягають визнанню.

Щодо заявленої ГУ ДФС у Київській області пені у сумі 5129,88 грн. з орендної плати з юридичних осіб суд зазначає таке.

З наданих податковим органом розрахунків та письмових пояснень щодо періоду нарахування пені вбачається, що пеня нарахована за відповідні періоди 2010 року до винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника від 21.03.2011.

Отже вказані вимоги за своєю правовою природою є конкурсними.

Суд зазначає, що до визнання ТОВ «ТИАРА» банкрутом провадження у даній справі про банкрутство здійснювалось за редакцією Закону про банкрутство, що була чинною до 19.01.2013.

Статтею 14 Закону про банкрутство в названій редакції визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Так, зазначені конкурсні вимоги могли бути заявлені заявником у встановлений строк з дати публікації оголошення про порушення справи про банкрутство Боржника в газеті «Голос України» № 95 (5095) 14.09.2011 року.

В ухвалі попереднього засідання господарського суду від 07.11.2011 судом на виконання вимог ст. 14 Закону про банкрутство було зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними; зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином вимоги ГУ ДФС у Київській області щодо пені з орендної плати з юридичних осіб у сумі 5129,88 грн. не розглядаються судом на підставі ст. 14 Закону про банкрутство, оскільки такі вимоги вважаються погашеними.

Розглядаючи вимоги ГУ ДФС у Київській області з податку на доходи фізичних осіб у сумі 7588,42 грн., суд зазначає таке.

Вказані вимоги складаються з заборгованості по основному платежу у сумі 7548,75 грн. і 39,67 грн. пені.

Ліквідатором Банкрута вимоги щодо основного платежу у сумі 7548,75 грн. визнано повністю, щодо заявленої пені 39,67 грн. вимоги не визнано з посиланням на ст. 14 Закону про банкрутство в ред., чинній до 19.01.2013.

Перевіривши надані заявником розрахунки судом встановлено, що 7548,75 грн. основного платежу з податку на доходи фізичних осіб є поточними вимогами, які виникли 06.04.2011 і 30.05.2011, отже підлягають визнанню.

Вимоги щодо пені у сумі 39,67 грн. не розглядаються судом на підставі ст. 14 Закону про банкрутство в ред., чинній до 19.01.2013, про що детально зазначено вище, оскільки дані вимоги виникли з 02.03.2011 та 07.03.2011 по 21.03.2011, відповідно є конкурсними і вважаються погашеними.

Також судом не розглядаються вимоги заявника щодо пені у сумі 1,86 грн. з податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, з аналогічних підстав, вказаних вище, а саме ст. 14 Закону про банкрутство, оскільки з наданих заявником розрахунків і пояснень вбачається, що заявлена пеня нарахована з 15.01.2011 до дати порушення справи про банкрутство Боржника, відповідно дані вимоги є конкурсними і вважаються погашеними.

Таким чином заявлені ГУ ДФС у Київській області вимоги підлягають визнанню частково, у сумі 81271,03 грн. поточних вимог до Боржника, з яких: 73722,28 грн. основний платіж з орендної плати з юридичних осіб та 7548,75 грн. основний платіж з податку на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заяву б/№, б/дати (вх. № 67/18) про визнання кредиторських вимог до Боржника ГУ ДФС у Київській області подано до суду з пропуском встановленого Законом про банкрутство строку на її подання (граничний строк сплив 08.08.2015).

Частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 23 Закону про банкрутство, особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

З огляду на вищезазначене, у відповідності до вимог статей 38, 45 Закону про банкрутство, суд визнає кредиторські вимоги ГУ ДФС у Київській області у сумах: 3200,00 грн. (судовий збір) - 1 черга; 81271,03 грн. (поточні вимоги з орендної плати з юридичних осіб та податку на доходи фізичних осіб) - 6 черга задоволення вимог кредиторів (в ліквідаційній процедурі).

Керуючись ст. 232-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 23, 38, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ГУ ДФС у Київській області б/№, б/дати (вх. № 67/18) задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги Головного управління ДФС у Київській області () до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» () у сумах: 3200,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 81271,03 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів (в ліквідаційній процедурі).

3. В іншій частині заяву відхилити.

4. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 15.03.2018.

Суддя С.Ю. Наріжний