ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2018р. Справа №905/2446/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м.Сєвєродонецьк,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м.Краматорськ,

про внесення змін до договору

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

У засіданні брали участь:

від позивача: Мележик О.О. - за дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м.Сєвєродонецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м.Краматорськ про внесення змін до договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р., укладеного між позивачем та відповідачем, шляхом викладення п.2.4 договору у наступній редакції: « 2.4. Оплата по настоящему договору производится заказчиком путем перечисления денежных средств на расчетный счет подрядчика в течение 5 рабочих дней с 90-го календарного дня с момента возврата предприятия заказчика из чужого незаконного владения».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, що унеможливлюють виконання зобов'язань за договором №24-РА-АБ від 26.12.2016р., а саме: проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, насильницьке захоплення підприємства позивача, внаслідок чого, з огляду на положення ст.652 Цивільного кодексу України, просив суд внести зміни до п.2.4 укладеного сторонами правочину в частині відтермінування проведення розрахунків до повернення підприємства замовника з чужого незаконного володіння.

Відповідач у відзиві №32/11-17 від 22.11.2017р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказував, що спірний договір укладено після початку проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що спростовує доводи позивача про неможливість передбачення захоплення підприємства на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» зазначало, що несплата заборгованості за договором №24-РА-АБ від 26.12.2016р. порушить співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки позбавить підрядника того, на що він розраховував при укладенні правочину.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За приписами п.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (замовник) було підписано договір №24-РА-АБ, за змістом розділу 1 якого, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати роботи: завантаження-вивантаження вугілля марки АМ та АС, АРШ, породи, щебня, піску та інших видів вантажу, переміщення та складування по вугільним складам вугілля марки АМ, АС, по майданчикам - АРШ, навантажувачами по колісному ходу (2 і більше, відповідно до наданих замовлень) обсягом ковшу 3-3,5 куб. м, а замовник зобов'язується прийняти виконані підрядником роботи та сплатити її в порядку та розмірах, передбачених цим договором; місце виконання робіт: всі відокремлені підрозділи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», розташові за адресою: Луганська область, м.Ровеньки, смт Ясенівський, смт Михайлівка, смт Дзержинського, смт Кленовий; строк виконання робіт: з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. на підставі наданих замовлень замовника, із зазначенням обсягу виконання робіт на електронну адресу .

Згідно із п.5.1 вказаного договору приймання наданих транспортних послуг за цим договором підтверджується три рази на місяць (останній - не пізніше 1 (першого) робочого числа місяця, наступного за розрахунковим) актами приймання-передачі виконаних робіт (з підтвердженими обсягами виконаних робіт відповідальними особами відокремлених підрозділів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», на яких здійснювались роботи.

За змістом п.2.1 договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. сума договору - 4707519,60 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 784586,60 грн. Остаточна сума договору може бути змінена в залежності від фактичного часу роботи спецтехніки.

Відповідно до п.8.1 договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. останній набирає чинності 01.01.2017р. та діє до 31.12.2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» за період з 11.01.2017р. по 16.03.3017р. були надані транспортні послуги на загальну суму 957848,64 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи актами приймання виконаних робіт, наданих послуг (робіт), які підписані представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, скріплені печатками підприємств, містять посилання на договір №24-РА-АБ від 26.12.2016р., що свідчить про виконання робіт саме за вказаним правочином.

За приписами п.6.3 укладеного сторонами правочину оплата за цим договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з моменту підписання акту виконаних робіт.

При цьому, як стверджує позивач, наявність істотної зміни обставини в розумінні ст.652 Цивільного кодексу України, які виникли у зв'язку з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, погіршення фінансового становища позивача, насильницьке захоплення підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», сприяло зверненню з вимогою про внесення змін до п.2.4 договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. в частині строків проведення розрахунків за виконані роботи.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» підписано додаткову угоду б/н від 10.10.2017р. до договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р., якою запропоновано внести зміни до п.2.4 укладеного сторонами правочину та викласти його у наступній редакції: « 2.4. Оплата по настоящему договору производится заказчиком путем перечисления денежных средств на расчетный счет подрядчика в течение 5 рабочих дней с 90-го календарного дня с момента возврата предприятия заказчика из чужого незаконного владения» (мовою оригіналу).

Вказана додаткова угода була скерована на адресу підрядника 20.10.2017р., що підтверджується доданим до позовної заяви описом вкладення до цінного листа №716 із відбитком штемпелю відділу поштового зв'язку та засвідчено підписом працівника зв'язку.

При цьому, за твердженням відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» не було дотримано встановлений ч.3 ст.188 Господарського кодексу України двадцятиденний термін, який законодавець надає контрагенту за договором для розгляду пропозицій, викладених у додатковій угоді, та заявлено вимоги про внесення змін до п.2.4 договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. у судовому порядку (25.10.2017р. - звернення позивача до суду із позовною заявою, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду Донецької області).

За змістом правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові №3-53гс12 від 20.11.2012р. по справі №28/5005/640/2012, відповідно до ч.2 ст.188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Рішення №15-рп/2002 від 09.07.2002р. Конституційного Суду України (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч.2 ст.124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ст.188 Господарського кодексу України щодо встановленого строку для розгляду викладених контрагентом пропозицій, не позбавляє права заявника, у разі відсутності обопільної згоди на внесення змін, передати спір на вирішення суду.

Разом з тим, як зазначалось, відповідач позовні вимоги не визнає, із необхідністю внесення змін до договору не погоджується.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно із ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а уповноважена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Більш того, сторони в цивільно-правовому договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства лише якщо в них прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або з суті відносин між сторонами (п.3 ч.1 ст.3, ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Конституційним Судом України у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2014р. по справі №1-12/2013 наголошено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець, разом з тим, визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 Цивільного кодексу України при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення повністю узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Відтак, відсутність обопільного волевиявлення сторін при узгодженні певної редакції умови договору може бути врегульована законодавчо встановленими нормами, які визначають поведінку сторін у певній ситуації.

За приписами ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору у зв'язку із істотною зміною обставин допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.652 зазначеного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч.2 ст.652 вказаного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012р. за №3-9гс12.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.86 вказаного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тобто, враховуючи зміст вказаних статей, для внесення змін до договору у разі істотної зміни обставин позивачем необхідно довести наявність всіх перелічених у ст.652 Цивільного кодексу України умов одночасно.

Як вказувалось, обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» наголошувало, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, насильницьким захопленням підприємства позивача сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р. на умовах, які досягнуто сторонами при його укладенні, внаслідок чого, на підставі ст.652 Цивільного кодексу України, виникли підстави для внесення змін до спірного правочину.

Вказані твердження позивача до уваги судом не приймаються з огляду на наступне:

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

При цьому, правовідносини між сторонами за договором №24-РА-АБ від 26.12.2016р. склались вже після настання вказаних обставин (01.01.2017р. - набрання чинності спірним правочином), внаслідок чого укладаючи вказаний договір на обумовлених сторонами умовах позивач був обізнаний про існування заявлених ним обставин.

Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано можливість порушення співвідношення майнових інтересів сторін договору і позбавлення заінтересованої сторони того, на що вона розраховувала при укладенні правочину, у випадку виконання спірного договору на існуючих умовах.

Разом з тим, підприємництво, як вид господарської діяльності, що здійснюється позивачем, згідно зі ст.42 Господарського кодексу України за своєї сутністю передбачає несення ним певних ризиків. Крім того, загострення соціальної та економічної ситуації на сході України, проведення антитерористичної операції та наявність інфляційних процесів у економіці держави охоплює фінансову діяльність не тільки позивача, а й відповідача, який теж залежить від виконання грошових зобов'язань позивачем.

Водночас, господарський суд вважає ілюзорним термін, на який позивач бажає відстрочити виконання зобов'язань по оплаті виконаних робіт за договором №24-РА-АБ від 26.12.2016р. - «протягом 5 робочих днів з 90-го календарного дня з моменту повернення підприємства замовника з чужого незаконного володіння». Застосування такого терміну без прив'язання до діяльності суб'єктів правовідносин порушить співвідношення майнових інтересів сторін та позбавить відповідача того, на що він розраховував при укладенні договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р.

Відтак, загострення соціальної та економічної ситуації в країні, скрутне фінансове становище підприємства, захоплення майнового комплексу позивача не можуть вважатись істотною зміною обставин, оскільки укладаючи договір №24-РА-АБ від 26.12.2016р. вже після початку проведення антитерористичної операції на сході країни, позивач приймав на себе певний ризик та був обізнаний з умовами виконання своїх зобов'язань перед відповідачем.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» про внесення змін до договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р., укладеного між позивачем та відповідачем, шляхом викладення п.2.4 договору у наступній редакції: « 2.4. Оплата по настоящему договору производится заказчиком путем перечисления денежных средств на расчетный счет подрядчика в течение 5 рабочих дней с 90-го календарного дня с момента возврата предприятия заказчика из чужого незаконного владения», не підлягають задоволенню з визначених вище підстав.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м.Северодонецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м.Краматорськ про внесення змін до договору №24-РА-АБ від 26.12.2016р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», шляхом викладення п.2.4 договору у наступній редакції: « 2.4. Оплата по настоящему договору производится заказчиком путем перечисления денежных средств на расчетный счет подрядчика в течение 5 рабочих дней с 90-го календарного дня с момента возврата предприятия заказчика из чужого незаконного владения».

У судовому засіданні 27.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця