ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

07.03.2018 м. Київ

Справа № 910/2274/18

Суддя Балац С.В., розглянувши

заяву: публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО";

до: публічного акціонерного товариства "УКРПОШТА";

про: видачу наказу про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "КИЇВЕНЕРГО" (далі – позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "УКРПОШТА" (далі – відповідач) про стягнення 15.003,04 грн.

Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання від 30.01.2015 № 10100 (далі – Договір) в період з 01.01.2015 по 01.05.2015 в сумі 15.003,04 грн., з яких: 7.463,31 грн. – основна заборгованість, 1.092,72 грн. – 3 % річних та 6.447,01 грн. – інфляційні втрати.

Пунктом 13 Договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відтак, оплата за надані послуги в січні 2015 року підлягала сплаті до 20.02.2015.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки, оплата за надані послуги за Договором, зокрема, в січні 2015 року підлягала сплаті до 20.02.2015, а позовну заяву подано до суду 27.02.2018 то з моменту виникнення права вказаної вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Приписами ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи те, що частину вимог за Договором позивачем заявлено із перевищенням строку позовної давності, встановленої законом для такої вимоги, а також те, що на суму основної заборгованості позивачем нараховані 3 % річних в сумі 1.092,72 грн. та 6.447,01 грн. – інфляційних втрат суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий.

Керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У видачі наказу - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац