РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2018Справа № 910/22466/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М. розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Просперітатіс" (03680, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, буд. 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвогнепром" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького/М.Коцюбинського, буд. 66/2, нежиле приміщення №51)

про повернення коштів

Представники учасників судового процесу: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Просперітатіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвогнепром" про повернення попередньо сплачених коштів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення умов Договору №19/06-17 по виготовленню, доставці та монтажу металевих протипожежних дверей від 19.06.2017 року, не виготовив та не встановив металеві двері, в обумовлений договором трок, за замовленням позивача та попередньою 70% оплатою позивачем їх вартості.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь: 38 052,00 грн. - попередньо оплаченої суми коштів, 5 436,00 грн. - штрафу, 1 600,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22466/17 та призначено її розгляд справи на 06.02.2018.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XI перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Врахувавши, що оскільки у справі № 910/22466/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу приписів ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що судом було прийнято відповідну ухвалу від 10.01.2018 року.

Крім того, ухвалою Господарського суд міста Києва від 10.01.2018 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачем без поважних причин письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що від відповідача ухвали суду в даній справі повернуто з посиланням на закінчення встановленого строку зберігання.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Просперітатіс" (далі по тексту - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецвогнепром" (далі по тексту - відповідач, виконавець) укладено Договір по виготовленню, доставці та монтажу металевих протипожежних дверей (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов'язується виготовити та встановити металеві Двері (далі - «Товар», згідно Додатку №1 до цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти товар і сплатити на умовах цього Договору.

Найменування, асортимент, кількість товару, що виготовлюеться та поставляться, вказується в Додатках до цього договору, що становлять його невід'ємну частину (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору якість і комплектність товару, що виготовляється та поставляється, повинні відповідати державним стандартам, технічним умовам. Найменування, номери і індекси стандартів, технічних умов, іншої документації вказуються в Додатках до цього договору, які є його невід'ємною частиною,

Згідно з п. 2.2. Договору виконавець зобов'язаний встановити товар, тобто провести монтажні роботи, з усіма його комплектуючими на об'єкті Замовника та передати Замовнику документи (сертифікат відповідності товару вимогам державних стандартів технічних умов або іншої документації, технічний паспорт).

Відповідно до додатку №1 до Договору вартість (ціна) договору становить 54 360,00 грн.

Згідно з п. 2 Додатку №1 до Договору виконавець (відповідач) зобов'язаний виконати роботи по виготовленню та монтажу дверей та передати Товар замовнику (позивачу) протягом 7-ми робочих днів з дати отримання передплати у розмірі не менше 70 (сімдесяти) % за даним Договором на свій поточний рахунок.

21.06.2017 року на виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачу 70% передоплати в розмірі 38 052,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №723 від 21.06.2017 року на суму 38 052,00 грн.

Оскільки Товар був оплачений позивачем 21 червня 2017 року, то відповідач зобов'язаний був виготовити та встановити металеві двері позивачу по 30 червня 2017 року включно.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем здійснено 70% передоплату за товар, а відповідачем в порушення умов Договору не виготовлено та не встановлено металеві двері позивачу, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 38 052,00 грн. (попередньо оплаченої суми коштів).

Листом від 01.08.2017 року вих. №636/07 позивач звернувся до відповідача з претензією про поранення 38 052,00 грн. попередньо оплаченої суми коштів. Однак відповіді не отримав, а грошові кошти відповідачем не повернуті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив 70% передоплату за товар, а відповідач в порушення умов Договору не виготовлено, не поставлено та не встановлено металеві двері позивачу, в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість в розмірі 38 052,00 грн. з повернення суми попередньої оплати.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 38 052,00 грн. (попередньо оплаченої суми коштів) нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився порушення зобов'язання, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, який за розрахунками позивача становить 5 436,00 грн.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що За порушення термінів виготовлення та встановлення Виконавець сплачує Замовнику штраф за кожне окреме порушене зобов'язання у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості не поставленого та не встановленого Товару.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивач в частині стягнення штрафу за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 5 436,00 грн. (вартість товару за договором 54 360,00 грн. * 10% штраф = 5 436,00 грн.), нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвогнепром" (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ Б.ХМЕЛЬНИЦЬКОГО/М.КОЦЮБИНСЬКОГО, будинок 66/2, нежиле приміщення №51; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСПЕРІТАТІС" (03680, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, буд. 6; ) 38 052 (тридцять вісім тисяч п'ятдесят дві) грн. 00 коп. - попередньо оплаченої суми коштів, 5 436 (п'ять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. - штрафу, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.17. № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.М. Якименко