ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/4197/15

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" на дії та бездіяльність Управління державної казначейської служби м. Ірпеня Київської області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд", м. Київ

до Коцюбинської селищної ради, Київська обл., смт Коцюбинське

за участю Прокуратури Київської області, м. Київ

про стягнення 2378897,02 грн.

Суддя- Мальована Л.Я.

Представники сторін:

Представники сторін:

Позивача Габрик О.І.

Позивача Куря'н А.М.

Вiдповiдача Остринський П.П.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2015 р. у справі № 911/4197/15 за позовом ТОВ "Край-Буд" до Коцюбинської селищної ради про стягнення 2378897,02 грн., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2017, позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 937935,60 грн. боргу, 69587,11 грн. пені, 80020,04 грн. 3% річних, 725928,80 грн. інфляційних втрат, 27202,07 грн. судового збору.

23.01.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" надійшла скарга № 125 від 23.01.2018 на дії та бездіяльність державного виконавця.

У поданій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірними дії та бездіяльність начальника Управління державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області Остринського П.П. щодо здійснення фінансових операцій в період, на який було зупинено операції з бюджетними коштами, а також зобов'язати його вчинити дії щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 28.12.2015 у справі № 911/4197/15.

В обґрунтування поданої скарги ТОВ «Край-Буд» посилається на те, що 09.02.2017 року до управління Казначейства надійшла заява від ТОВ «Край- буд» з копією постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року про залишення в силі рішення суду від 25.11.2015 року та проханням відновити виконання наказу від 28.12.2015 року № 911/4197/15.

19.04.2017 року управлінням Казначейства було направлено запит до селищної ради для визначення рахунків, кодів програмної класифікації видатків та кодів економічної класифікації видатків бюджету, з яких потрібно провести безспірне списання коштів та зупинено проведення платежів за всіма кодами економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України.

Відповіді на запити селищна рада не надала. У зв'язку з відсутністю відкритих асигнувань на рахунках селищної ради, 27.04.2017 року та 30.05.2017 року управлінням Казначейства були виставлені вимоги про вжиття заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення у справі № 911/4197/15.

На період виконання вимог проведення незахищених видатків було припинено, проте вимоги управління Казначейства селищною радою не були виконані, тому відповідно до статей 116 та 117 Бюджетного кодексу України управління Казначейства застосувало заходи впливу за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до Класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011р. № 11, за кодом 4112 здійснюється надання кредитів підприємствам, установам, організаціям.

27.12.2017 року управлінням Казначейства був проведений платіж у сумі 1 004 000,00 грн. на підставі рішення сесії Коцюбинської селищної ради від 21.11.2017 року № 91-ІІ-УІІІ, № 93- ІІ-УІІІ щодо надання поворотної фінансової допомоги УЖКГ «Біличі» для безперебійного та якісного надання послуг з теплопостачання населенню смт. Коцюбинське та платіжного доручення № 1 від 27 грудня 2017р., наданого Коцюбинською селищною радою з рахунку 1020 за КПКВ 0118091, код 4112, з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги (позика), договір № 1 від 26.12.2017р., рішення сесії № 91-ІІ-УІІІ, № 93- ІІ-УІІІ від 21.11.2017р., без ПДВ.

На підставі листа Коцюбинської селищної ради від 21.12.2017 № 701/01.29 та заяви про відкриття рахунків управлінням Казначейства 22.12.2017 був відкритий реєстраційний рахунок розпорядника коштів № 1020 за КПКВ 2751320, на який з державного бюджету надійшли відкриті асигнування в сумі 749 500,00 грн.

28.12.2017 року управлінням Казначейства був проведений платіж на підставі платіжного доручення № 1 від 27 грудня 2017р., наданого Коцюбинською селищною радою в сумі 749 500,00 грн. з рахунку 1020 за КПКВ 2751320, КЕКВ 3122, з призначенням платежу: попередня оплата будівництва спортивного майданчику для міні футболу зі штучним покриттям, договір № 45/1217 від 27.12.2017 р., рахунок № 68/1217 від 27.12.2017 року; в т.ч. ПДВ 124 916,67 на рахунок ТОВ «Мір-Агрос».

Представник казначейства заперечив проти скарги, посилаючись на на те, що здійснити стягнення коштів у сумі 749 500,00 грн., які надійшли на рахунок загального фонду державного бюджету селищної ради, управління Казначейства не мало підстав, оскільки заборгованість за виконані роботи з реконструкції каналізаційних мереж, яку потрібно стягнути з Коцюбинської селищної ради на користь ТОВ «Край-Буд» згідно вищезазначених наказів господарського суду Київської області, відноситься до видатків спеціального фонду місцевих бюджетів (бюджет розвитку).

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає таке:

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Стаття 327 Господарського кодексу України вказує, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Крім того, частини 3 та 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачається, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день розгляду скарги боржником не вчинялись дії щодо погашення боргу та рішення у справі №911/4197/15 не виконано, що порушує право стягувача користуватися належними йому коштами, проте з огляду на вищевикладені обставини суд приходить до висновку про те, що Управління державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області не є органом примусового виконання рішення, а під час виконання рішення у даній справі останнє здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому вищевказана скарга повинна розглядатись як окремий позов в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

У відповідності до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому відсутні підстави для задоволення викладених у ній вимог.

Керуючись ст.ст. 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-Буд» на дії та бездіяльність Управління державної казначейської служби м. Ірпеня Київської області відмовити.

Ухвала набирає законної сили 02.03.2018 року та ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 05.03.2018 року.

Суддя Л.Я. Мальована