РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/19879/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер"

до Фізичної особи-підприємця Нехайчик Ірини Володимирівни

про стягнення 8291,38 грн

Суддя Усатенко І.В.

секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін: не з'явились

В судовому засіданні 15.03.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" до Фізичної особи-підприємця Нехайчик Ірини Володимирівни про стягнення 8291,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після припинення договору суборенди відповідач не повернув позивачу орендоване майно, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вартість майна у розмірі 6291,38 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 2000,00 грн, в зв'язку з незнаходженням об'єкта суборенди за адресою, передбаченою договором для його використання, крім того за договором (купівлі-продажу) поставки продукції виробництва власника відповідачу з к 30.11.2016 не поставляється продукція, а саме з метою реалізації продукції було укладено договір суборенди.

Ухвалою суду від 16.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19879/17, розгляд останньої призначено на 11.12.2017.

Ухвалою суду від 11.12.2017 за клопотання представника позивача продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 22.01.2018.

Судове засідання 22.01.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

За приписами п.п. 9 п. 1 Розділу ІХ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 29.01.2018 вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судовий розгляд призначено на 26.02.2018.

В судове засідання 26.02.2018 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 26.02.2018 розгляд справи відкладено на 15.03.2018.

В судове засідання 15.03.2018 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи та попереджені про наслідки неявки та не надання відзиву, їх неявка не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

26.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (орендар) і Фізичною особою-підприємцем Нехайчик Іриною Володимирівною (суборендар) укладено договір суборенди майна № 20042-19594 за погодженням з власником майна ПАТ "Оболонь", відповідно до умов якого орендар передає суборендареві у строкове платне користування (оперативну оренду), а суборендар приймає торгово-рекламне обладнання (майно), та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату.

Згідно п. 1.2 орендар передає суборендарю комплект "Тайфун-90", заводський № 22034 у кількості 1 штука, загальна вартість майна - 5242,82 грн без ПДВ (вартість майна з ПДВ - 6291,38 грн), місцезнаходження майна - м. Київ, вул. Зарічна, 44.

Відповідно до п. 2.2 договорів суборенди факт передачі майна в суборенду підтверджується актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт приймання-передачі майна в суборенду є невід'ємною частиною цього договору.

До матеріалів справи додано акт прийому-передачі майна в суборенду від 26.03.2015, підписаний обома контрагентами, згідно якого відповідачу було передано майно: комплект "Тайфун-90", заводський № 22034 у кількості 1 штука, загальна вартість майна - 5242,82 грн без ПДВ, в тому числі: колона хром на 4 с.п., краплезбірник, медальйон, редуктор, флеш.

Договір і акт погоджені уповноваженою особою власника та скріплені печаткою власника ПАТ «Оболонь».

Частиною першою статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач вказав, що відповідач не замовляє продукцію за договором поставки № 10148 від 25.03.2015 та не повертає отриману за цим договором тару. Згідно п. 1.4 договору суборенди Майно надається Суборендарю у користування з метою популяризації, демонстрації, зберігання та реалізації продукції, що виробляється/реалізується Власником

та корпоративними підприємствами Власника. Під корпоративними підприємствами Власника слід вважати: ДП ПАТ «Оболонь» «Пивоварня Зіберта», ДП ПАТ

«Оболонь» «Красилівське», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПрАТ «Бершадський комбінат» та ПАТ «Севастопольський завод напоїв». Суборендар не має права використовувати Майно для інших цілей.

Тобто використовувати майно, передане за договором суборенди відповідач має право з використанням товару, отриманого в рамках договору поставки, укладеного між сторонами, зокрема № 10148 від 25.03.2015.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, як визнано позивачем у позовній заяві, а відповідачем не надано доказів у спростування цих обставин та підтверджено матеріалами справи, відповідач не замовляє у позивача продукцію та не здійснює в своїх точках продажу і не підтримує наявність та асортимент продукції, що виробляється/реалізується власником та корпоративними підприємствами власника, для популяризації якої йому було передано в суборенду майно за договором № 20042-19594 від 26.03.2015.

Відповідно до п. 5.1 п.п. 5.1.1. Розділу 5 Договорів суборенди суборендар зобов'язується з моменту прийняття Майна в суборенду і до моменту повернення Майна із суборенди, здійснювати в своїх торгових точках продаж, підтримувати наявність та асортимент продукції, що виробляється/реалізується Власником та корпоративними підприємствами Власника, згідно укладеного між Орендарем та Суборендарем Договору купівлі-продажу (договору поставки) продукції виробництва Власника та із врахуванням обумовленими між Сторонами умов та обсягів.

Відповідно до п. 5.1.18. договорів суборенди суборендар зобов'язується не змінювати місцезнаходження Майна, яке вказано в п. 1.2. даного Договору (або Специфікації) без письмового погодження такого переміщення з Орендарем та Власником.

Матеріали справи не містять доказів отримання Відповідачем такого погодження, проте згідно з залученими до матеріалів справи актами перевірки місцезнаходження майна Позивача, його (майно) було переміщено (при перевірці за адресами певного майна не було виявлено).

Тобто все передане за договором суборенди торгово-рекламне обладнання відповідно до договору № 20042-19594 від 26.03.2015 повинне знаходитись за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44.

Пунктом 2.7. договорів суборенди передбачено, що "Представники Орендаря та Власника мають право здійснювати необмежений контроль за використанням суборендарем Майна як шляхом безпосередньої перевірки порядку експлуатації Суборендарем Майна і проведенням інвентаризації, так і шляхом направлення Суборендарю відповідних запитів з вимогою про надання інформації і документів, підтверджуючих поточний стан Майна та порядок його використання. При необхідності, контроль цільового використання Майна можуть здійснювати уповноважені Орендарем або Власником посадові особи Торгово- промислової палати України".

На підставі наказу № 16-п від 04.01.2016 року було створено комісію у складі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка провела перевірку наявності та цільового використання переданого Відповідачу майна.

Під час виїзду комісії за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44 (місцезнаходження майна) представниками позивача було виявлено, що все майно, яке було передано ФОП Нехайчик І.В. за вказаною вище адресою відсутнє. Діяльність за місцем торгівлі не проводиться. Нехайчик І.В. працювала разом з ОСОБА_6, тому зустрітись чи зв'язатись з нею в телефонному режимі не було можливості. Всю відповідальність на себе брала громадянка ОСОБА_6 та її представники. Котрі в телефонному режимі відмовилися зустрітись та підтвердити відсутність майна шляхом підписання даного акту. За результатами виїзду комісії було складено акт контрольної перевірки від 01.12.2016.

26.05.2017 позивач надіслав відповідачу претензію від 17.05.2017 № 175-171 з вимогою повернути торгово-рекламне, холодильне та фірмове обладнання і зворотну тару за договором поставки № 10148 від 25.03.2015 та договором суборенди № 20042-19594 від 26.03.2015.

Відповідач відповіді на претензію не надав обладнання не повернув.

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку втрати суборендарем майна або неповернення майна у відповідності з п. 2.3 договору, суборендар зобов'язаний відшкодувати орендарю вартість майна, вказану в п. 1.2 договору, із врахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами та власником.

Згідно з п. 2.3 договорів суборенди майно повинно бути повернуто суборендарем та прийняте орендарем /власником протягом 10 робочих днів з дати закінчення дії договору (в тому числі достроково). Суборендар несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати майна до моменту його фактичного повернення орендарю або власнику. Факт повернення Майна із суборенди підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками Сторін, погоджується уповноваженою особою Власника та скріплюється печатками Сторін і Власника. Акт прийому-передачі Майна із суборенди є невід'ємною частиною цього Договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі Майна із суборенди лежить на Суборендарі.

Отже, відповідачем не було виконано умови договору суборенди та не повернуто позивачу торгово-рекламне обладнання на загальну суму 6291,38 грн. з ПДВ, доказів протилежного суду не подано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення вартості обладнання у сумі 6291,38 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення штраф у сумі 2000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.7. договорів суборенди у випадку не виконання суборендарем зобов'язань, передбачених п. п. 5.1.5., 5.1.17. та 5.1.18. даного договору, суборендар сплачує орендарю або власнику штраф за кожен окремий випадок в розмірі 2000,00 грн. Належним підтвердженням таких фактів буде акт, складений за участю орендаря або власника та суборендаря, а у випадку ухилення суборендаря від підписання акту - одностороннім актом орендаря або власника з відповідною відміткою.

Оскільки актом контрольної перевірки від 01.12.2016 встановлено незнаходження переданого в суборенду майна за визначено договором адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44, що є порушенням п. 5.1.8 договору суборенди, позивач обґрунтовано нарахував відповідачу штраф.

Відтак, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником встановленого Договорами суборенди зобов'язання, що за приписами ст. 549 ЦК України та п. 6.7 Договорів суборенди є підставою для застосування до нього правових наслідків у вигляді штрафу.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу на суму 2000,00 грн, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Нехайчик Ірини Володимирівни (04074, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (02192, м. Київ, вулиця Миропільська, 4; ідентифікаційний код 32559075) вартість переданого в суборенду майна у розмірі 6291 (шість тисяч двісті дев'яносто одну) грн 38 коп., штраф у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 15.03.2018

Суддя І.В.Усатенко