ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018м. ДніпроСправа № 904/9990/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", м. Новомосковськ Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення 9 683 грн. 50 коп. за договором на відпуск теплової енергії від 25.12.2002 № 89

Представники:

від позивача ОСОБА_2, дов. №1 від 02.01.2018, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за теплову енергію, спожиту у період з жовтня 2014 по березень 2017, у розмірі 9 683 грн. 50 коп., відповідно до умов договору на відпуск теплової енергії від 25.12.2002 № 89.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 21.12.2017.

21.12.2017 судове засідання не відбулося у звязку з перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду від 09.01.2018 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 14.02.2018.

Ухвалою господарського суду від 14.02.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 27.02.2018.

У призначені судові засідання відповідач не зявився, явку повноважного представника не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами від 01.11.2017, 09.01.2018 та листом від 21.12.2017, що направлялись на адресу відповідача, з відмітками відділення поштового звязку «Повернуто за закінченням строку зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвали суду направлялися відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 30.11.2017).

Крім того, на підтвердження направлення відповідачу ухвали від 14.02.2018 до матеріалів справи долучена належним чином засвідчена копія реєстру на відправку рекомендованої пошти з повідомленням по Україні від 22.02.2018 № 179 та засвідчений судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ст.165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2002 між Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго'' - Новомосковськтеплоенерго" (правонаступником якого є Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго") (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір № 89 на відпуск теплової енергії (далі - договір).

Постачальник зобов'язується відпустити споживачу теплову енергію з котельної в гарячій воді (парі) в період з 01.12.2002 по 31.11.2003 - на опалення жилого фонду, установи, організації загальною площею - кв. м. (Гкал), обємом 120,0 м3 (3,86 Гкал) з максимумом теплового навантаження Гкал/ч (п. 1 розділу 1 договору).

Межа відповідальності між постачальником та споживачем за стан і обслуговування систем теплоспоживання визначається їх балансовою належністю і фіксується в схемі розмежування балансової належності, яка складається споживачем та додається до договору (п. 4. розділу 1 договору).

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору між постачальником і споживачем. При виконанні договору сторони керуються «Правилами використання теплової енергії», затвердженими наказом Міненерго та Держбуду Украині від 28.10.99 р № 307/262, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30.11.99 за № 825/4118 (п. 1. розділу 2 договору).

Цей договір укладається строком на один рік і вступає в законну силу після його прийняття та підписання обома сторонами (п. 2. розділу 2 договору).

Зміни в договір на наступний рік вносяться за письмовою заявкою споживача не пізніше, ніж за місяць до закінчення терміну договору. Заяви, що надійшли від споживача пізніше зазначеного терміну, про відмову від цього договору або його перегляд на наступний рік, постачальником не розглядаються, а договір при цьому вважається автоматично продовженим на наступний рік. Договір також вважається автоматично продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну не буде надано письмової заяви однієї зі сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 2.1. Розділу 2 договору).

Облік теплової енергії, що відпускається, проводиться за приладами обліку, встановленим на тепловому вводі споживача. Всі витрати і втрати теплової енергії після межі розподілу мереж відносяться на рахунок споживача (п. 1. розділу 3 договору).

При відсутності контрольно-вимірювальних приладів обліку теплової енергії тарифи встановлені: на опалення - за 1м2 загальної площі для населення; за 1 Гкал - для інших споживачів теплоенергії; за підігрів води - на одного мешканця в місяць для населення; за 1 Гкал- для інших споживачів теплоенергії. При відсутності приладів обліку теплової енергії допускається розраховувати кількість теплової енергії, що відпускається, відповідно до «Норм та вказівок по нормуванню витрат теплової енергії на опалення житлових та громадських будівель, а також на господарсько-побутові потреби по Україні", КТМ 244-94. відпуск теплової енергії на опалення III група тариф 87,03 грн. з ПДВ за Гкал (0,64 Гкал = 55,70 грн.). Разом: загальна сума договору на рік становить по теплу = 335,94 грн. (п. 2. розділу 3 договору).

Споживач несе матеріальну відповідальність перед постачальником у випадках несплати пред'явлених рахунків за теплову енергію у встановлені терміни (п. 3. розділу 6 договору).

Рішенням Новомосковської міської ради № 679 від 10.12.2012 створено Комунальне підприємство "Новомосковськтеплоенерго" шляхом перетворення з Дочірнього підприємства обласного Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго"-"Новомосковськтеплоенерго", затверджено статут Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", яке є правонаступником щодо зобовязань ДП ОКП «Дніпротеплоенерго"-"Новомосковськтеплоенерго" (а.с.9).

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2014 року по березень 2017 року (за виключенням періодів надання послуг з теплопостачання - листопад 2014 року та листопад 2016 року) надані відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 9 683 грн. 50 коп., для оплати яких позивачем виставлені наступні рахунки-фактури:

- № 000056/959 від 31.10.2014 про надання відповідачу послуги теплопостачання за жовтень 2014р. на суму 123 грн. 42 коп. з ПДВ (а.с. 24);

- № 56/1389 від 31.12.2014 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 747 грн. 80 коп. з ПДВ (а.с. 25);

- № 56/36 від 31.01.2015 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 689 грн. 16 коп. з ПДВ (а.с.26);

- № 56/239 від 27.02.2015 за послуги теплопостачання (28 дн.) на суму 542 грн. 53 коп. з ПДВ (а.с. 27);

- № 56/458 від 02.04.2015 за послуги теплопостачання (26 дн.) на суму 478 грн. 09 коп. з ПДВ (а.с. 28);

- № 56/691 від 31.10.2015 за послуги теплопостачання (13 дн.) на суму 206 грн. 38 коп. з ПДВ (а.с. 29);

- № 56/886 від 30.11.2015 за послуги теплопостачання (29 дн.) на суму 431 грн. 23 коп. з ПДВ (а.с. 30);

- № 56/1115 від 31.12.2015 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 713 грн. 18 коп. з ПДВ (а.с. 31);

- № 56/41 від 31.01.2016 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 1144 грн. 42 коп. з ПДВ (а.с. 32);

- № 56/243 від 01.03.2016 за послуги теплопостачання (29 дн.) на суму 511 грн. 02 коп. з ПДВ (а.с. 33);

- № 56/445 від 31.03.2016 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 463 грн. 12 коп. з ПДВ (а.с. 34);

- № 56/667 від 13.04.2016 за послуги теплопостачання (4 дн.) на суму 31 грн. 94 коп. з ПДВ (а.с. 35);

- № 56/874 від 31.10.2016 за послуги теплопостачання (13 дн.) на суму 223 грн. 42 коп. з ПДВ (а.с. 36);

- № 56/1243 від 31.12.2016 за послуги теплопостачання (31 дн.) на суму 935 грн. 56 коп. з ПДВ (а.с. 37);

- № 56/191 від 31.01.2017 за послуги теплопостачання (31 дн.) та за послуги теплопостачання перерахунок за грудень 2016 на суму 1 251 грн. 63 коп. з ПДВ (а.с. 38);

- № 56/455 від 28.02.2017 за послуги теплопостачання (5 дн.) на суму 810 грн. 46 коп. з ПДВ (а.с. 39);

- № 56/627 від 28.02.2017 за послуги теплопостачання (5 дн.) на суму 126 грн. 71 коп. з ПДВ (а.с. 40);

- № 56/755 від 31.03.2017 за послуги теплопостачання (26 дн.) на суму 253 грн. 43 коп. з ПДВ (а.с. 41).

Також позивач у якості доказу надання послуг теплопостачання у спірному періоді надав копії службових записок (а.с. 71-90), з яких вбачається назва обєкту на який подається тепло, опалювальний обєм, кількість днів опалення. Позивач зазначає, що згідно службових записок ведеться нарахування за теплову енергію і виставляється рахунок на оплату.

Позивач стверджує, що вказані вище рахунки-фактури направлялись на адресу відповідача, на підтвердження чого надав копії списків рекомендованих листів, списків згрупованих поштових відправлень, фіскальних чеків (а.с. 42-53).

Господарський суд зазначає, що докази направлення на адресу відповідача рахунків-фактур за жовтень, грудень 2014 року, січень, лютий, квітень, жовтень листопад, грудень 2015 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 3. розділу 3 договору з огляду на необхідність попередньої оплати за природний газ споживач зобов'язаний щомісячно за 15 днів до початку розрахункового періоду (розрахунковим періодом є календарний місяць) перераховувати на рахунок постачальника відповідно до пред'явленого рахунку 80% вартості теплоенергії, запланованої для постачання споживачеві в розрахунковому періоді, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Оплата здійснюється за тарифами, затвердженими рішенням Новомосковського міськвиконкому № 398 вид 25.09.2002 "Про тарифи на відпуск теплової енергії" з 01.09.2002. У разі несплати пред'явлених в банк рахунків на наступний день або на наступний день після їх отримання, на суму неоплаченого рахунку за теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1% на добу по день фактичної оплати рахунку.

Плата за теплову енергію на опалення стягується в опалювальний період (п. 4. розділу 3 договору).

Всі взаєморозрахунки за теплову енергію проводяться між постачальником і основним споживачем (абонентом), який зобов'язаний забезпечити збір плати за опалення і гаряче водопостачання з усіх квартиронаймачів і субабонентів, що знаходяться в будівлі та споруді споживача (п. 5. розділу 3 договору).

Позивач зазначає, що в порушення умов договору, відповідач за поставлену теплову енергію в період з жовтня 2014 року по березень 2017 року (за виключенням періодів надання послуг з теплопостачання - листопад 2014 року та листопад 2016 року) не розрахувався, у звязку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 9 683 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 6. розділу 3 договору всі претензії, що стосуються розрахунків, споживач заявляє постачальнику письмово в тижневий термін після отримання рахунку. Постачальник зобов'язаний в 10-денний термін перевірити правильність розрахунків і про результати повідомити споживача. У разі неправильності розрахунків постачальник зобов'язаний провести перерахунок. Всі коригування за виставленими рахунками (повернення, добори) поточного місяця виробляються в платіжному документі наступного місяця.

Господарський суд зазначає, що жодних доказів звернення відповідача до позивача із претензіями, зауваженнями чи запереченнями стосовно кількості, якості поставленої теплової енергії чи її вартості сторонами до суду не надано.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавцем - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Таким чином, позивач і відповідач є учасниками правовідносин з приводу надання виконавцем та своєчасної оплати споживачем вартості одержаних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання

Згідно зі ст.. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Також, законом визначений обов'язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації.

Згідно з нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобовязань за спірним договором, в той час як відповідач свої зобовязання за договором в частині оплати поставленої теплової енергії не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з оплати спожитої теплової енергії за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року (за виключенням періодів надання послуг з теплопостачання - листопад 2014 року та листопад 2016 року) в сумі 9 683 грн. 50 коп.

Доказів оплати теплової енергії в сумі 9 683 грн. 50 коп. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати поставленої теплової енергії, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 9 683 грн. 50 коп. основного боргу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 53/112, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, буд. 17, ) 9 683 грн. 50 коп. (девять тисяч шістсот вісімдесят три грн.. 50 коп.) основного боргу, 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу шістсот грн.. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 06.03.18.