КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа№ 910/15941/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Панасюк І.В., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №371353 від 13.03.18

від відповідача: Бойчук Д.Л., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №140001 від 13.03.18

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року (повний текст складено 04.12.2017 р.)

у справі № 910/15941/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Стрім"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації (Київмістобудування)

про розірвання договору та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Стрім" про розірвання укладеного між ТОВ "Сан-Стрім" та ТОВ "Легіон 2015" договору про надання послуг №28-10/15-1 від 28.10.2015 р. та стягнення з ТОВ "Сан-Стрім" 38 000,00 грн. збитків за договором про надання послуг № 28-10/15-1 від 28.10.2015 р. (т.І, а.с. 6-10).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року у справі №910/15941/17 в задоволенні позову відмовлено (т.І, а.с.293-301).

26 січня 2018 року ТОВ "Легіон 2015" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/15941/17 у якій викладено незгоду з оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 38000 грн. збитків та прохання оскаржуване рішення скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача 38000 грн. збитків за договором про надання послуг.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини, що мають значення для справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "Легіон 2015" у справі №910/15941/17 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

07 лютого 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15941/17 (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.) апеляційну скаргу ТОВ "Легіон 2015" на рішення Господарського суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у справі №910/15941/17 залишено без руху та зазначено, що "протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" має право усунути недоліки.

12 лютого 2018 року ТОВ "Легіон 2015" отримано ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/15941/17, про що свідчить поштове повідомлення №474.

19 лютого 2018 року від ТОВ "Легіон 2015" до Київського апеляційного господарського суду надійшов супровідний лист "б/н від 16 лютого 2018 року, відповідно до якого скаржником надано докази направлення копії апеляційної карги на адресу третьої особи.

20 лютого 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Легіон 2015" на рішення Господарського суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у справі № 910/15941/17, розгляд апеляційної скарги призначено на 13 березня 2018 року.

02 березня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу Повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи № 910/15941/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Дикунська С.Я., Мальчкенко А.О.

13 березня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Легіон 2015" на рішення Господарського суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у справі № 910/15941/17 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Дикунська С.Я., Мальчкенко А.О.

У судовому засіданні 13 березня 2018 року представник ТОВ "Легіон 2015" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків та просив прийняти в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити.

Представник ТОВ "Сан-Стрім" у судовому засіданні 13 березня 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (Київмістобудування) у судове засідання 13 березня 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 490.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст.242 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

28 жовтня 2015 року між ТОВ "Сан-Стрім" (далі - відповідач), як виконавцем та ТОВ "Легіон 2015" (далі - позивач), як замовником укладено Договір про надання послуг №28-10/15-1 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується надати послуги з отримання та оформлення дозвільної документації на об'єкти зовнішньої реклами згідно додатку до Договору № 2, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх. Кількість об'єктів може змінюватись, що фіксується Додатком до даного договору (т.І, а.с. 11-13).

Згідно п. 1.2 Договору, найменування (перелік, вид і зміст) послуг, терміни надання вказані в Додатку № 1. Місце розташування рекламного засобу, а також вартість послуг вказуються в Додатку №2 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору, виконавець зобов'язується, в т.ч.: надати послуги належним чином, у строки, визначені в Додатку № 1 до цього договору (п. 2.1.1); здійснювати підготовку проектів листів та інших документів, необхідних для виконання виконавцем зобов'язань за цим договором і передавати їх для підпису замовнику (п. 2.1.2); при необхідності отримати погодження отриманої документації в органах державної влади та місцевого самоврядування відповідно до умов цього договору (п.2.1.3); при неможливості в передбачений договором строк виконати обов'язки за договором протягом 1 (одного) дня повідомити про це замовника (п. 2.1.4); в разі настання обставин передбачених п. п. 2.4.2 цього договору виконавець зобов'язується у трьохденний строк після отримання повідомлення повернути на рахунок замовника кошти попередньо сплачені згідно цього договору (п. 2.1.6).

За змістом п. 2.4.2 договору замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення на адресу виконавця за 10 днів до майбутньої дати розірвання договору.

Замовник зобов'язаний своєчасно оплачувати послуги виконавця (п. 2.3.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, виконавець зобов'язується виконати роботи, що зазначені в п. 1 договору та Додатках до цього договору в тримісячний термін - 90 календарних днів, у наступній послідовності: І етап - отримання та погодження бланків дозволів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами замовника в управлінні з питань реклами, Головному управлінні містобудування та архітектури, Департаменті охорони культурної спадщини та у власника місця розташування об'єктів зовнішньої реклами замовника. Термін виконання І етапу - 75 календарних днів. ІІ етап - включення погоджених, згідно п. 5.1.1 цього договору бланків дозволу до Протоколу погодження розміщення об'єктів зовнішньої реклами в м. Київ. Термін виконання - 15 днів.

Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом одного року з моменту його підписання сторонами, а частині зобов'язань до їх повного виконання сторонами.

У Додатку №1 до Договору сторонами визначено тип робіт, а також етапи та строк їх виконання (т.І, а.с. 14).

За доводами позивача, ним, на виконання умов Договору виконано зобов'язання зі здійснення передоплати за послуги у загальному розмірі 109000,00 грн. на підтвердження чого надано платіжні доручення: № 5587 від 08.12.2015 на суму 28000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за оформление дозв. Документації, з-но рах-факт №СФ-0000072 від 28.10.2015", № від 05.02.2016 на суму 28000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за оформление дозвільн. Документ. Вивіска, банер, з-но рах №20 від 04.02.2016", № від 18.04.2016 на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за оформление дозв. Документації, з-но рах №82 від 13.04.2016", № від 12.08.2016 на суму 43000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за оформление разрешит. Док-тов, с-но сч №195 от 08.08.2016" (т.І, а.с. 35-38).

Позивач звертався до відповідача з претензіями від 26.01.2017 р., у яких зазначав про порушення відповідачем зобов'язань за додатками до договору: №3 на суму 28000,00 грн. (лист №1137), № 4 на суму 10000,00 грн. (лист №1138), № 2 на суму 28000,00 грн. (лист №1136), а також вимагав сплатити штрафні санкції та припинити порушення (т.І, а.с. 19-21, 22-23, 24-26).

У відповідь на вказані претензії відповідач листом б/н б/н повідомив позивача про безпідставність таких претензій, оскільки при відповідач не може нести відповідальність за порушення позивачем законодавства щодо розміщення зовнішньої реклами, яке полягало у розміщенні рекламних засобів до отримання дозволів (т.І, а.с. 27).

26 червня 2017 року сторонами укладено Додатковий договір № 1, за умовами якого замовник відмовляється від послуг виконавця щодо об'єкта зовнішньої реклами по вул. Раїси Окіпної, 3, банер на фасаді, в кількості 2 шт., а виконавець зобов'язується повернути грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн. (т.І, а.с. 114).

Повернення 14.07.2017 р. позивачу коштів у сумі 14000,00 грн. згідно додаткового договору №1 підтверджується банківською випискою відповідача (т.І, а.с. 115).

Вимогою №695 від 31.07.2017 р. позивач вимагав від відповідача: сплату збитків у розмірі 38000,00 грн. за порушення зобов'язань згідно договору, яким за доводами позивача є сума оплати за договором, який невиконаний відповідачем у встановлений термін та яких зазнав позивач внаслідок такого невиконання; сплату неустойки; повідомляв про розірвання договору в частині зазначених у цій вимозі адрес місця розташування реклами згідно додатків №2, №3 та №4 з дня отримання відповідачем цієї претензії (т.І, а.с. 28-31, 155-156).

Листом №46 від 09.08.2017 р. відповідач повідомив позивача про те, що вважає його вимогу безпідставною (т.І, а.с. 32-34).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач обумовлені договором послуги (за об'єктами: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 3, лайтбокс, 7000,00 грн., вул. Якуба Колоса, 2, вивіска на фасаді - 7000,00 грн., банер на фасаді - 7000,00 грн., банер на фасаді - 7000,00 грн., вул. Щорса, 44 Б, вивіска на фасаді - 5000,00 грн., лайтбокс на фасаді - 5 000,00 грн.), у передбачений договором строк, який сплинув - 26.01.2016 р., 04.05.2016 р. та 12.07.2016 р. не надав. Сплачену позивачем предоплату на суму 38 000,00 грн. по об'єктам по яким відповідачем послуги не надано, позивач визначає, як збитки та просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 22, 611, 614 ЦК України. В частині вимог про розірвання договору, позивач обґрунтовує свої вимоги недосягненням згоди щодо розірвання договору на вимогу позивача.

Не погоджуючись рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 38000,00 грн. збитків, у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що не виконавши послуги, відповідач істотно порушив умови договору і таке порушення призвело до позбавлення всіх обумовлених договором та оплачених позивачем послуг, вартість яких позивач визначає, як збитки.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві, зазначає про те, що сплачена позивачем предоплата за правовою природою відноситься до виконання стороною зобов'язання і може бути повернута повністю або частково у разі ненадання послуг та не є збитками і не може бути стягнута, як збитки. Також відповідач зазначав, що виконання ним послуг залежало від дій третіх осіб, яким є Департамент містобудування та архітектури.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже межами перегляду є позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 38000,00 грн.

З'ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з наявних у матеріалах справи копій заяв до Департаменту (центу) надання адміністративних послуг разом із документами вбачається, що відповідачем вчинялись дії, спрямовані на виконання зобов'язань за договором № 28-10/15-1.

Оскільки відповідно до додатку № 1 до Договору відповідач зобов'язався надати послуги з отримання та погодження бланків дозволів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами та включення бланків дозволу до Протоколу погодження розміщення об'єктів, а частина відмов Департаменту (центу) надання адміністративних послуг обґрунтовані порушенням п. 13.1 Порядок розміщення реклами в місті Києві (РЗ мають розміщуватись з дотриманням законів України "Про рекламу", "Про дорожній рух", Типових правил, постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.94 N 198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" (із змінами і доповненнями), Державних стандартів України, Державних будівельних норм і правил та інших нормативних актів України, рішень Київської міської ради, розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також цього Порядку), суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено часткове порушення виконання зобов'язань.

При цьому, умовами договору сторони не передбачили, що отримання відмов Департаменту у наданні дозволів є належним виконанням зобов'язань.

Доказів належного та повного виконання відповідачем та прийняття позивачем визначених договором послуг, як результату виконання договору матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов'язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника. Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі №3-72гс12, від 09.11.2016 р. у справі №922/210/15 та від 28.01.2015 р. у справі №3-210гс14).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України та ч.2 ст. 224 ГК України збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1 ГПК України (у редакції чинній станом на момент звернення з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України та 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У даному випадку позивачем обрано передбачений п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 3.1.1 договору замовник оплачує надані послуги виконавця в безготівковій формі одним платежем: 100% вартості договору передоплата за послуги в п'ятиденний банківський строк від дати підписання цього договору або додатків.

Виконання позивачем зобов'язання з попередньої оплати наданих послуг підтверджується матеріалами справи.

Терміни виконання робіт визначено сторонами у п. 5.1 Договору та додатку №1 до договору.

За змістом п. 5.2 договору, термін виконання робіт зазначений в п. 5.1 цього договору може бути продовжений до дати підписання КМДА протоколу погодження розміщення об'єктів зовнішньої реклами у м. Києві, у разі, якщо протокол погодження розміщення об'єктів зовнішньої реклами у м. Києві буде підписаний у строк, що перевищує вказаний у п. 5.1 договору.

За змістом п. 2.4.2 договору замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення на адресу виконавця за 10 днів до майбутньої дати розірвання договору.

Про розірвання договору в частині зазначених у цій вимозі адрес місця розташування реклами згідно додатків №2, №3 та №4 позивач повідомляв відповідача Вимогою №695 від 31.07.2017 р. (т.І, а.с. 28-31, 155-156).

Відповідно до п. 2.1.6 договору, в разі настання обставин передбачених п. п. 2.4.2 цього договору виконавець зобов'язується у трьохденний строк після отримання повідомлення повернути на рахунок замовника кошти попередньо сплачені згідно цього договору.

З огляду на те, що попередню оплату здійснено, послуги у встановлені договором терміни не надано і матеріали справи не містять доказів продовження в порядку п. 5.2 договору терміну надання послуг, у замовника виникло право повернення суми попередньої оплати від виконавця.

Здійснена замовником передплата у розмірі 38000,00 грн. за правовою природою відноситься до виконання стороною договірного зобов'язання, і може бути повернена замовнику повністю або частково у разі ненадання оплачених послуг, а тому не є збитками у розумінні діючого законодавства, що свідчить про відсутність необхідності встановлення наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідача.

При цьому, невиконання відповідачем зобов'язань за договором, правову природу такої попередньої оплати не змінює, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення попередньої оплати у розмірі 38000,00 грн., заявленої позивачем як збитки.

Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що позивачем невірно, з порушенням вимог ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, обрано спосіб захисту порушених прав, а тому дійшла висновку про те, що позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволені господарським судом з тих підстав, за яких їх було заявлено, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Слід також зазначити, що у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року у справі № 910/15941/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" на рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року у справі № 910/15941/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" на рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року у справі №910/15941/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року у справі №910/15941/17 залишити без змін.

3. Справу №910/15941/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Дата складення повного тексту - 14.03.2018 р.