УХВАЛА

м. Київ

19.03.2018Справа № 5011-66/8454-2012

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця»

на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. (АДРЕСА_1)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 13)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» (01023, м. Київ, вул. Мечникова, 8, к. 22)

про стягнення 62574002,32 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника: Стеченко Я.В.

від боржника: не з'явився

від виконавчої служби: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 5011-66/8454-2012 за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» про стягнення вартості поставленої продукції в розмірі 58412047,80 грн., суми нарахованих: пені в розмірі 3344309,74 грн., інфляційних втрат - 153651,88 грн., 3% річних - 663992,90 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.08.2012р. у справі № 5011-66/8454-2012 позов задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» вартість поставленої продукції в розмірі 58410410,75 грн.; суми нарахованих: пені в розмірі 3344309,74 грн., інфляційних втрат в розмірі 153651,88 грн., 3% річних в розмірі 663992,90 грн.; витрати зі сплати судового збору в сумі 64378,32 грн.

01.10.2012р. на виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ.

23.02.2018р. Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України звернулось до господарського суду зі скаргою на постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у зв'язку із звільненням судді Гончарова С.А., матеріали судової справи №5011-66/8454-2012 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу №5011-66/8454-2012 передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.02.18р. прийнято до розгляду скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. та призначено розгляд скарги на 07.03.18р.

У судовому засіданні, яке призначене на 07.03.18р., суд на місці ухвалив відкласти розгляд скарги у зв'язку з відсутністю представників боржника та виконавчої служби на 19.03.18р., продовжено строк боржнику для подання письмових пояснень по суті скарги та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для подання пояснення по суті скарги та належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 37652675.

У судове засідання, призначене на 19.03.2018р., з'явився представник скаржника, який надав усні пояснення у судовому засіданні та підтримав подану скаргу.

Представник боржника у судове засідання не з'явився, про причини відсутності суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення від боржника не надходило.

Представник департаменту виконавчої служби у судове засідання не з'явився, про причини відсутності суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення не надходило.

Розглянувши матеріали скарги та заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення скарги Національного банку України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.12р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2012 р. у справі №5011-66/8454-2012 видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптова компанія «Дарниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» вартість поставленої продукції в розмірі 58410410,75 грн.; суми нарахованих: пені в розмірі 3344309,74 грн., інфляційних втрат в розмірі 153651,88 грн., 3% річних в розмірі 663992,90 грн.; витрати зі сплати судового збору в сумі 64378,32 грн.

18.04.2013р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37652675.

06.02.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець у постанові від 06.02.2018р. посилається на те, що постановою від 18.04.13р. надано боржнику строк на самостійне виконання рішення суду, проте у наданий строк боржник не виконав рішення суду. Державним виконавцем вжито всіх можливих заходів визначених Законом України «Про виконавче провадження» щодо розшуку коштів, цінних паперів, рухомого та нерухомого майна боржника, які виявились безрезультатними.

Так, в ході виконання даного виконавчого документа направлено запити до відповідних установ з метою виявлення коштів, цінних паперів, рухомого та нерухомого майна боржника, а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно постанови про повернення виконавчого документа від 06.02.18р., на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що за боржником не зареєстровано цінних паперів, земельних ділянок, нерухомого майна, сільськогосподарської техніки та іншого будь-якого майна, належного боржнику на праві власності.

Крім того, головний державний виконавець у постанові від 06.02.18р. зазначає. Що винесено постанову державного виконавця від 16.01.2015р. про накладення арешту на кошти боржника, копію постанови направлено до банківських установ. проте згідно відповідей банківських установ кошти на рахунках боржника відсутні. Також, інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначається, що відомості, щодо реєстрації права власності за боржником нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутні.

Головний державний виконавець у постанову про повернення виконавчого документа від 06.02.18р. вказав, що до банківських установ направлялись платіжні вимоги на примусове списання коштів з арештованих рахунків боржника, але платіжні вимоги повернулись до відділу без виконання з відміткою «відсутні кошти на рахунку боржника», "залишок коштів становить 0,00 грн.". Крім того, органами УДАІ в м. Києві повідомлено, що за боржником зареєстровано 11 транспортних засобів, які постановою від 25.02.2015 оголошені у розшук. Станом на 05.02.2018 транспортні засоби не розшукані. Державним виконавцем до суду направлено подання щодо обмеження керівника ТОВ "Оптова компанія "Дариниця" у праві виїзду за межі України та в подальшому ухвалою Печерського суду м. Києва від 04.05.2016 подання державного виконавця задоволено, дану ухвалу направлено до виконання до органів Державної прикордонної служби України.

Таким чином, позивач з вказаною постановою держаного виконавця не погодився та подав скаргу до суду, в якій просив суд визнати бездіяльність та не правомірними дії щодо повернення виконавчого документа стягувачу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. у виконавчому провадженні № 37652675 та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.02.2018р. у виконавчому провадженні № 37652675.

Подана скарга мотивована тим, що твердження державного виконавця у постанові про повернення виконавчого документу від 06.02.2018р. щодо вчинення всіх дій щодо розшуку коштів, цінних паперів, рухомого та нерухомого майна боржника, не відповідають дійсності.

Отже, скаржник зазначає, що КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що боржнику належить нежитлове приміщення магазин-пекарня загальною площею 307 кв.м., який знаходить за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б, та підтверджується наданими доказами.

Крім того, скаржник звертає увагу, що у відповідності до п.14 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вчинялось всіх дій у виконавчому провадженні, а саме не здійснювався виклик керівника боржника та не відбирались у нього пояснення.

Положенням частини 2 статті 19 Конституції України визначено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

На підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Стаття 327 Господарського кодексу України вказує, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Пунктом 2 статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (п. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що боржнику належить нежитлове приміщення, яке знаходить за адресою м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б, загальною площею 307 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.02.2002 року, а також постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017р у справі № 910/15916/13.

Також, суд звертає увагу, що у відповідності до п. 14 та п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. Також, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

Як вбачається зі матеріалів справи, відсутні докази вчинення дій державним виконавцем реалізації наданого йому права Законом України «Про виконавче провадження» щодо виклику посадових осіб, вимагання від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень та у разі неявки боржника без поважних причин, звернення до суду щодо застосування до нього приводу.

Станом на день розгляду скарги на виконання вимог ухвал суду відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 37652675 та пояснення чи заперечення по суті скарги, у судове засідання державний виконавець не з`явився, у зв`язку з чим суд вирішив задовольнити скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця», визнати бездіяльність та не правомірними дії щодо повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.02.2018р. у виконавчому провадженні № 37652675.

Крім того, суд звертає увагу, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 326 Господарського кодексу України вказує, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказано, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 р. у справі №5-рп/2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України №475/97 від 17.07.1997 р., передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суду з прав людини у справах "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 зазначає, що критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Таким чином, виконання судового рішення не повинно залежати від дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження, що може призвести до порушення прав стягувача.

З урахуванням вищевикладеного та зважаючи на те, що державним виконавцем не виконувались всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо розшуку коштів, рухомого та нерухомого майна боржника, а також рішення Господарського суду м. Києва від 10.08.2012р. на даний час не виконано, дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.10.2012р. по справі №5011-66/8454-2012 є такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим суд задовольняє вимоги скаржника про визнання бездіяльності та неправомірними дії державного виконавця щодо винесеної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.02.2018р. у виконавчому провадженні № 37652675 та визнання її недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу, що у відповідності до ч.1 ст. 345 Господарського процесуального кодексу України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. задовольнити.

2. Визнати бездіяльність та неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. щодо повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 37652675.

3. Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.02.2018р. у виконавчому провадженні № 37652675.

Ухвала набирає законної сили 19.03.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.Г. Пукшин