Суд
УХВАЛА

07 березня 2018 року

м. Київ

справа № 917/1399/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Купріс Тамари Іванівни

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 (у складі колегії суддів: Сіверін В.І. (головуючий), Терещенко О.І., Слободін М.М.)

та рішення Господарського суду Полтавської області від 03.08.2017 (суддя Бунякіна Г.І.)

у справі № 917/1399/15

за позовом Прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах держави в особі Полтавської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Купріс Тамари Іванівни,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру,

про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та стягнення 16 778,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2018 Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Купріс Т.І. звернулася до суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Полтавської області від 03.08.2017 у справі № 917/1399/15.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу у справі № 917/1399/15 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Касаційну скаргу ФОП Купріс Т.І. подано з порушенням статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 286 цього Кодексу судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у складі Верховного Суду діє Касаційний господарський суд.

У касаційній скарзі ФОП Купріс Т.І. як суд касаційної інстанції зазначила Вищий господарський суд України замість Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Статтею 288 ГПК визначено строки на касаційне оскарження та підстави для їх поновлення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 290 ГПК до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

20.01.2018, звертаючись із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 (тобто з пропуском строку, передбаченого статтею 288 ГПК), ФОП Купріс Т.І. просить суд поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на отримання копії оскарженої постанови 09.01.2018, що, як зазначає скаржник, підтверджуються даними Укрпошти.

Однак у матеріалах касаційної скарги немає доказів на підтвердження наведених обставин.

Водночас, як убачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскарженої постанови складено 14.12.2017.

Оскільки суд позбавлений можливості перевірити викладені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження доводи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні такого клопотання з наведених у ньому підстав.

Крім цього, пунктом 2 частини 4 статті 290 ГПК встановлено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 цього Закону (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 3 статті 6 цього Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 цього Закону (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як убачається із матеріалів справи, у позовній заяві об'єднано дві вимоги: майнового і немайнового характеру.

За подання цієї заяви належало сплатити 3 045 грн судового збору.

Таким чином, за подання касаційної скарги ФОП Купріс Т.І. слід було сплатити судовий збір у розмірі 6 090,00 грн (3 045 Ч 200 % = 6 090).

Натомість до касаційної скарги додано оригінал квитанції від 19.01.2018 про сплату судового збору на суму 3 640,00 грн.

Отже, скаржник має доплатити судовий збір у сумі 2 450,00 грн (6 090,00 - 3 640,00) і надати суду оригінал документа про сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів - УК у Печерському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897

Банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

Код банку отримувача - 820019

Рахунок отримувача - 0007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102.

Ураховуючи приписи підпункту 11 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК (у редакції, чинній з 15.12.2017), касаційна скарга, подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК (у редакції, чинній з 15.12.2017).

Згідно з частиною 3 статті 292 ГПК у редакції, чинній після 15.12.2017, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, ФОП Купріс Т.І. слід уточнити назву суду касаційної інстанції, навести обґрунтування для поновлення строку на подання касаційної скарги (із доказами, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку), а також доплатити судовий збір і надати суду оригінал документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 292 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Купріс Тамарі Іванівні у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги з наведених у ньому підстав.

2. Надати Фізичній особі-підприємцю Купріс Тамарі Іванівні строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків до 26.03.2018.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на подання касаційної скарги у встановлений строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий