ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2487/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судового засідання Одеського апеляційного господарського суду № 7

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Лашина В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2017 року

у справі №916/2487/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства "Євро Сервіс Юг" м. Одеса

про стягнення 236 406,91 грн.

та за зустрічним позовом: Приватного підприємства "Євро Сервіс Юг" м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ

про стягнення збитків у розмірі 113 246,71 грн.

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.

час та місце ухвалення рішення: 11.12.2017 р., 12:17 год., м. Одеса, проспект Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, зал судових засідань № 17

повний текст складено та підписано: 18.12.2017 р.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 р. у складі колегії суддів, головуючого судді Жекова В.І., суддів Лашина В.В. та Богатиря К.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса та призначено її розгляду у судовому засіданні на 14.02.2018 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 р. розгляд апеляційної скарги перенесено на 13.03.2018 р. на 12:00 год.

В зв'язку зі звільненням головуючого судді Жекова В.І., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.03.2018 р. № 284 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2018 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Лавриненко Л.В., судді Лашин В.В., Богатир К.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.03.2018 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 року у справі № 916/2487/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Лашина В.В., Богатиря К.В.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

13.10.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса про стягнення заборгованості в сумі 231 832,25 грн., яка складається з:

- 229 401,24 грн. - основної заборгованості;

- 2 170,55 грн. - пені;

- 260,46 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором поставки від 02.03.2016 р. № 25 зобов'язань в частині оплати вартості поставленого товару.

08.11.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ звернулось до місцевого господарського суду з заявою про збільшення позовних вимог та просило стягнути з відповідача борг в сумі 236 406,91 грн., який складається з:

- 229 401,24 грн. - основної заборгованості;

- 4084,33 грн. - пені;

- 490,22 грн. - 3% річних.

05.12.2017 р. Приватне підприємство "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ про стягнення збитків (упущеної вигоди) у розмірі 113 246,71 грн., в результаті порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору поставки від 02.03.2016 р. № 25 і не поставлення товару, згідно замовлення від 19.09.2017 р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині основного боргу у сумі 31 569,28 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ 197 831,96 грн. основного боргу, пеню у сумі 6 088,30 грн. та 3 % річних в сумі 710,98 грн. В решті первісних позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач при зверненні до суду з позовом не врахував, що відповідачем було сплачено частину основної заборгованості в сумі 31 569,28 грн., у зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення цієї суми припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, місцевий господарський суд зазначив, що розрахунок пені та 3% річних, наведений у заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог, частково неправильний, у зв'язку з неврахуванням вимог ст. 253 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, з огляду на що судом за допомогою системи „Ліга-Закон" зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума пені, що підлягає стягненню в межах первісного позову, становить 6 088, 30 грн., а 3% - 710,98 грн.

Крім того, Господарський суд Одеської області, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса, зазначив, що останнім замовлення було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ електронною поштою 19.09.2017 р. о 17 год. 41 хв., проте останнім днем, коли Приватне підприємство "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса повинно було розрахуватись за вже поставлений товар є 20.09.2017 р., отже не поставка товару, в даному випадку, була правом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ, встановленим п. 2.12 договору від 02.03.2016 р. № 25 і не може свідчити про неправомірні дії останнього.

Не погодившись з наведеним рішенням, Приватне підприємство "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса оскаржило його до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог, відповідач за первісним позовом посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що поставка товару здійснена позивачем не за договором від 02.03.2016 р. № 25, оскільки у видатковій накладній відсутнє посилання на цей договір.

На підставі викладеного, відповідач просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В поданому відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалі справи, 02.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ (постачальник) та Приватним підприємством "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса (покупець) укладено договір поставки № 25.

Відповідно до п. п. 1.1. цього договору постачальник зобов'язувався передати покупцю товар, а останній - прийняти його й оплатити.

Згідно з п. п. 2.2, 2.3 договору ціна товару визначається у рахунках-фактурах, видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору, розрахунки за договором здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Приписами пунктів 3.1.1. та 3.2.1. договору встановлено, що постачальник бере на себе обов'язок після набрання чинності договором відвантажувати товар, а покупець бере на себе обов'язок прийняти товар від постачальника і здійснити за нього оплату у визначені договором строки.

Укладений між сторонами договір поставки вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 р.

Термін дії договору автоматично продовжується до 31.12.2017 р. на тих же умовах, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону письмово про припинення договору за тридцять календарних днів до дати закінчення дії договору (п. п. 5.1, 5.2.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору за видатковими накладними від 21.08.2017 р. № 1709238, від 29.08.2017 р. № 1709449, від 31.08.2017 р. № 1709537, від 01.09.2017 р. № 1709568, від 04.09.2017 р. № 170 9673 та від 07.09.2017 р. № 1709820 відвантажено відповідачу товар на загальну суму 229 401,24 грн.

Зазначений товар отриманий Приватним підприємством "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса про що свідчить печатка та підпис отримувача на видаткових накладних від 21.08.2017 р. № 1709238, від 29.08.2017 р. № 1709449, від 31.08.2017 р. № 1709537, від 01.09.2017 р. № 1709568, від 04.09.2017 р. № 170 9673 та від 07.09.2017 р. № 1709820.

Проте, відповідач отриманий товар не оплатив, у зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість в сумі 236 406,91 грн.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 наведеного Кодексу обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Як зазначалося вище, позивач за видатковими накладними від 21.08.2017 р. № 1709238, від 29.08.2017 р. № 1709449, від 31.08.2017 р. № 1709537, від 01.09.2017 р. № 1709568, від 04.09.2017 р. № 170 9673 та від 07.09.2017 р. № 1709820 поставив відповідачу товар на загальну суму 229 401,24 грн.

Зазначений товар отриманий Приватним підприємством "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса про що свідчить печатка та підпис отримувача на видаткових накладних від 21.08.2017 р. № 1709238, від 29.08.2017 р. № 1709449, від 31.08.2017 р. № 1709537, від 01.09.2017 р. № 1709568, від 04.09.2017 р. № 170 9673 та від 07.09.2017 р. № 1709820.

Проте, відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 2.4. договору сторони встановили, що розрахунки за цим договором між постачальником та покупцем здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

В порушення взятих на себе зобов'язань, Приватне підприємство "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса не здійснило оплату поставленого товару за договором поставки від 02.03.2016 р. № 25.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем 23.11.2017 р. перераховано на рахунок позивача 31 569,28 грн., які відповідач вважає за необхідне включити в рахунок часткового погашення заборгованості за вищезазначеними накладними.

Інших платежів за отриманий товар відповідачем здійснено не було.

Також під час розгляду справи судом першої інстанції позивач зазначив, що при нарахуванні заборгованості вищезазначеної суми враховано не було, при цьому представник позивача не заперечував щодо наявності такої оплати та заявив усне клопотання про врахування цих коштів в рахунок часткового погашення заборгованості.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Зі змісту п. 4.4 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"" №18 від 26.12.2011 року, вбачається, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Одеської області щодо припинення провадження в частині заявлених до стягнення коштів в сумі 31 569,28 грн. на підставі п. 1-1 ч. ст.. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.).

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення з Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" основної заборгованості за договором поставки від 02.03.2016 р. № 25 в сумі 197 831,96 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача за неналежне виконання умов договору пені та 3% річних, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що в разі прострочення товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п. 7.3. в разі невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх обов'язків по договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Київ заявлено до стягнення з відповідача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, пеню в сумі 6254,88 грн. та 3% річних в сумі 750,68 грн.

Господарським судом Одеської області під час розгляду справи встановлено, що позивачем не враховано вимог ст. 253 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України при розрахунку пені та 3% річних, з огляду на що місцевий господарський суд за допомогою системи «Ліга-Закон» здійснив власний розрахунок, з яким погоджується суд апеляційної інстанції та відповідно до якого загальна сума пені, що підлягає стягненню становить 6 088, 30 грн., а 3% річних - 710,98 грн.

Щодо доводів Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса про те, що поставка товару здійснена позивачем не за договором поставки від 02.03.2016 р. № 25, оскільки у видаткових накладних відсутнє посилання на цей договір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.2 договору від 02.03.2016 р. № 25 підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни на товар є прийняття покупцем товару відповідно до видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що відвантаження товару здійснювалось на підставі видаткових накладних від 21.08.2017 р. № 1709238, від 29.08.2017 р. № 1709449, від 31.08.2017 р. № 1709537, від 01.09.2017 р. № 1709568, від 04.09.2017 р. № 170 9673 та від 07.09.2017 р. № 1709820. Інших документів, які мають бути підтвердженням узгодження асортименту товару за договором від 02.03.2016 р. № 25 не передбачено.

Зазначені видаткові накладні в графі «отримав» містять печатку Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса.

При цьому, доказів наявності між сторонами інших договірних відносин матеріали справи не містять.

Щодо зустрічної позовної заяви Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме:

- вина особи, яка заподіяла шкоду;

- протиправна поведінка заподіювача шкоди;

- наявність шкоди;

- причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, вирішуючи питання щодо зустрічного позову необхідно встановити наявність у діях відповідача за зустрічним позовом складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном"обов'язку відшкодування упущеної вигоди позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

За приписами п.2.12 договору поставки від 02.03.2016 р. № 25 постачальник має право не відвантажувати товар, якщо у покупця мається будь-яка прострочена сума за відвантажений товар.

Відповідно до ч. 1. ч. 1 ст. 236 Господарського кодексу України у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій як одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно з ч. 4 ст. 226 Господарського кодексу України не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2017 р. Приватне підприємство "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" м. Одеса з електронної пошти о 17 год. 41 хв. направило на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" м. Одеса замовлення за договором поставки від № 25.

Враховуючи ту обставину, що Приватним підприємством "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" замовлення було направлено електронною поштою 19.09.2017 р. о 17 год. 41 хв. при тому, що останній день, в який позивач за зустрічним позовом повинен був розрахуватись за вже поставлений товар, є 20.09.2017 р., суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що не поставка товару в даному випадку було правом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном", встановленим п. 2.12 договору, а відтак використання позивачем свого права на застосування оперативно-господарської санкції не може свідчити про його неправомірні дії, у зв'язку із чим підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Тобто доводи, викладені в апеляційній скарзі, суперечать наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позову та відмови у задоволенні зустрічного позову є цілком правомірним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 267-282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 р. по справі №916/2487/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЄВРО СЕРВІС ЮГ" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 19.03.2018 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: В.В. Лашин

К.В. Богатир