ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Про закриття провадження у справі

19.03.2018р. м.Харків Справа № 905/62/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС ПЛЮС» (вул. пр-т Маяковського, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (вул. Орджонікідзе, буд. 5, м.Краматорськ, Донецька область, 84305)

про: стягнення 158578,16грн.

представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКСПРЕС ПЛЮС м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод, м.Краматорськ, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 158578,16грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконаня відповідачем своїх зобовязань за договором №029/3444-16 від 13.07.16р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/62/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.01.18р. відкрито провадження у справі №905/62/18; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 27.02.18р.

26.02.18р. через канцелярію суду представником відповідача надані:

- відзив №009/юр-167 від 20.02.18р. (з додатками) на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі;

- клопотання №009/юр-168 від 20.02.18р. (з додатками) про зупинення провадження у справі №905/62/18;

- супровідний лист №009/юр-193 від 26.02.18р. про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Також, 26.02.18р. через канцелярію суду представником позивача надані:

- заява №б/н від 26.02.18р. про відмову від позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат та закриття провадження у справі;

- заява №б/н від 26.02.18р. (з додатками) про закриття провадження у справі №905/62/18 у звязку із врегулюванням спору в добровільному порядку та як наслідок відсутністю предмету спору.

У наданій заяві позивач також просить суд вирішити питання про повернення з державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.02.18р. у судовому засіданні оголошено перерву до 19.03.18р.

14.03.18р. до суду від відповідача надійшов супровідний лист №009/юр-224 від 12.03.18р. про долучення до матеріалів справи, в підтвердження сплати заборгованості за договором поставки №029/3444-16 від 13.07.16р., копій платіжних доручень №3156 від 21.02.18р., №3266 від 22.02.18р., №3267 від 22.02.18р., №3268 від 22.02.18р.;

Також, 14.03.18р. до суду від позивача надійшла довідка №б/н від 06.03.18р. щодо технічних помилок у зазначенні реквізитів договору, допущених при оформленні видаткових накладних та відповідно в платіжних доручення і банківських виписках від 21.02.18р. та від 22.02.18р.

Надані сторонами додаткові документи долучені до матеріалів справи.

16.03.18р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява №б/н б/д про стягнення судових витрат з відповідача у сумі 7878,67грн. Подана позивачем в електронній формі заява не підписана електронним цифровим підписом уповноваженої особи позивача, тому не може вважатися оригіналом електронного документа.

19.03.18р. представником позивача до канцелярії суду надана заява (оригінал) №б/н б/д про стягнення судових витрат з відповідача у сумі 7878,67грн.

У судове засідання 19.03.18р. представники сторін не зявилися; про місце, час та дату слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав:

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.14 ГПК України).

У поданій заяві №б/н від 26.02.18р. позивач просить суд закрити провадження у справі №905/62/18 у звязку із сплатою відповідачем заборгованості за договором поставки, що підтверджується банківськими виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.02.18р. та від 22.02.18р., а також копіями платіжних доручень №3156 від 21.02.18р., №3266 від 22.02.18р., №3267 від 22.02.18р., №3268 від 22.02.18р.

Разом з тим, позивачем надана довідка №б/н від 06.03.18р., згідно якої при оформленні видаткових накладних та відповідно в платіжних дорученнях і банківських виписках від 21.02.18р. та від 22.02.18р. допущені технічні помилки у реквізитах договору поставки.

У наданій довідці позивач також повідомляє, що станом на 02.03.18р. заборгованість згідно договору поставки №029/3444-16 від 13.07.16р. відсутня, у звязку з чим неврегульованих фінансових питань між сторонами договору не має.

Згідно п.2. ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи документальне підтвердження сплати відповідачем основної суми заборгованості в розмірі 130602,21грн. після порушення провадження у справі, предмет спору, в частині стягнення основного боргу припинив існування, в силу чого відсутній і спір в цій частині позову.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що вказана заява про закриття провадження у справі підписана від імені позивача адвокатом ОСОБА_1, повноваження якої підтвердженні належним чином, пересвідчившись, що заява про закриття провадження не суперечать інтересам позивача, суд, з урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 130602,21грн. відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

У заяві №б/н від 26.02.18р., посилаючись на врегулювання сторонами спору, а саме сплату в повному обсязі основної суми боргу, позивач відмовляється від позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат та у звязку з чим просить суд закрити провадження в цій частині позовних вимог на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України.

Пунктом 1 ч.2 ст.46 ГПК України передбачено, що позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Відповідно до ч.2 ст.191 ГПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно п.4 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору про надання правової допомоги від 14.02.18р. адвокат ОСОБА_1 має повноваження від імені позивача відмовитись від позову. Наслідки відмови від позову позивачу відомі.

Відмова позивача від позову не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому суд приймає відмову позивача від позову.

У зв'язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 5105,59грн. та інфляційних втрат в сумі 22870,36грн. підлягає закриттю на підставі п.4. ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст.231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч.4 ст.231 ГПК України).

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, судові витрати позивача при поданні заяви склали 2378,68грн. сума сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №355 від 26.01.18р.

Позивачем також надано попередній розрахунок суми судових витрат на винагороду адвоката в сумі 5500,00грн.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно положень ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 5500,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи: копію ордеру серії №ОО3 на надання правової (правничої) допомоги від 28.12.17р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок витрат на правничу допомогу за договором від 28.12.17р., договір про надання правової допомоги від 14.02.18р., додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 28.12.17р., акт прийому-передачі від 23.01.18р. наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 28.12.17р.

Проте, позивачем не подано до матеріалів справи платіжних документів, що підтверджують понесення (оплату) позивачем витрат на винагородуи адвоката в сумі 5500,00грн.

Разом з тим, позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 14.02.18р., тоді як інші документи, зокрема, розрахунок витрат на правничу допомогу, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги та акт прийому-передачі наданих послуг містять посилання на договір про надання правничої допомоги від 28.12.17р., який відсутній в матеріалах справи.

Також, питання щодо відшкодування витрат на послуги адвоката, висвітлено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21 лютого 2013 року (далі - постанова), яка на даний час є чинною.

Згідно п.6.3 постанови, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відтак, в суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у зв'язку з наданням правової допомоги в сумі 5500,00 грн., оскільки позивач не подав доказів, що він фактично поніс такі витрати.

Згідно з ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що позивач у даній справі не підтримує своїх вимог у сумі 130602,21грн. унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, а також наявна заява позивача про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1959,03грн.

У зв'язку із закриттям провадження у справі, клопотання відповідача №009/юр-168 від 20.02.18р. про зупинення провадження у справі №905/62/18 розгляду не підлягає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.46, ч.3 ст.130, ч.2 ст.191, п.п.2, 4 ч.1 ст.231, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №905/62/18 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКСПРЕС ПЛЮС м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод, м.Краматорськ, Донецька область в частині стягнення заборгованості у розмірі 130602,21грн.

Прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення 3% річних в сумі 5105,59грн. та інфляційних втрат в сумі 22870,36грн.

Закрити провадження у справі №905/62/18 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКСПРЕС ПЛЮС м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод, м.Краматорськ, Донецька область в частині стягнення 3% річних в сумі 5105,59грн. та інфляційних втрат в сумі 22870,36грн.

Заяву позивача №б/н б/д про стягнення судових витрат з відповідача задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод (вул. Орджонікідзе, буд. 5, м.Краматорськ, Донецька область, 84305; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС ПЛЮС» (проспект Маяковського, буд. 11, м.Запоріжжя, 69035; ) судовий збір в сумі 1959,03грн.

Видати наказ.

Дана ухвала набирає законної сили 19.03.18р. та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя М.О. Лейба