РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2018Справа № 910/517/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 55 941,55 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 55941,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "Українська Страхова Група" на підставі договору № 28-2301-17-00116 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26.06.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", позивач просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування у розмірі 55941,55 грн.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2018 відкрито провадження у справі та призначено засідання у справі на 13.02.2018.

30.01.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

05.02.2018 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація по справі.

13.02.2018 через відділ діловодства суду від відповідача в день судового засідання надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що справедливим розміром страхового відшкодування є сума 44323,71 грн., яку відповідач сплатив на користь позивача згідно із платіжним дорученням №ID-102775 від 02.02.2018, у зв'язку із чим просить суд припинити провадження у справі №910/517/18 в частині стягнення 44323,71 грн. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що аварійним комісаром за замовленням відповідача було складено Консультацію № 30-11/39/1 від 24.01.2018 щодо визначення розміру коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та встановлено коефіцієнт фізичного зносу вказаного транспортного засобу становить 22,3%. У зв'язку зі чим, за розрахунком відповідача сума страхового відшкодування становить 44323,71 грн. окрім того, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач посилається на те, що позивач всупереч ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надав відповідачу заяви та всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

В судовому засіданні 13.02.2018 суд відклав розгляд справи на 27.02.2018, про що судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 суд викликав Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська Страхова Група" в судове засідання 27.02.2018.

19.02.2018 через відділ діловодства суду від відповідача після першого судового засідання надійшла заява №03/457 від 15.02.2018 (із виправленими описками щодо транспортного засобу) із запитаннями до позивача, докази її направлення на адресу позивача та платіжне доручення №ID-102775 від 02.02.2018 в порядку ст. 90 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 27.02.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про відкладення розгляду справи від 13.02.2018.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 584484 про дорожньо-транспортну пригоду, 31.10.2017 по вул. Центральній, в смт. Чемерівці, Хмельницької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року у справі №687/1446/17 встановлено, що ОСОБА_3 31 жовтня 2017 року о 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Центральній в смт. Чемерівці Хмельницької області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору № 28-2301-17-00116 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26.06.2017 укладеного з страхувальником - ОСОБА_4 (вигодонабувач - ПАТ "Креді Агріколь Банк") майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Mazda 6 державний номерний знак НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 27.06.2017 по 26.06.2018).

У відповідності до рахунку-фактури №СФ-0000188 від 02.11.2017 вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3 становить 60286,55 грн.

Позивачем затверджено страховий акт №ЗСКА-7450 від 21.11.2017 відповідно до якого вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 56941,55 грн.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 56941,55 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №32913 від 28.11.2017.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0535569, термін дії з 10.07.2017 по 09.07.2018).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 55941,55 грн. за вирахуванням франшизи встановленої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0535569.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору № 28-2301-17-00116 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26.06.2017, внаслідок настання 31.10.2017 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 56941,55 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №32913 від 28.11.2017 на рахунок ремонтної організації.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Ford Transit, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу засобів №АМ/0535569 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Як встановлено судом, страхове відшкодування у загальній сумі 56941,55 грн. визначене позивачем у відповідності до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Mazda 6 державний номерний знак НОМЕР_2, згідно із рахунком ремонтної організації №СФ-0000188 від 02.11.2017.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що аварійним комісаром за замовленням відповідача було складено Консультацію №30-11/39/1 від 24.01.2018 щодо визначення розміру коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та встановлено коефіцієнт фізичного зносу вказаного транспортного засобу, що становить 22,3%. За розрахунком відповідача сума страхового відшкодування складає 44323,71 грн.

Так, проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

У Консультації №30-11/39/1 від 24.01.2018 суб'єктом оціночної діяльності зазначено, що згідно із пунктом 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 22,3%.

Однак, відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що рік випуску вказаного автомобіля - 2017 рік, у зв'язку зі чим, на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики.

Водночас, у п. 7.39 Методики зазначено, що винятком стосовно використання зазначених у п. 7.38 вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Натомість, суб'єктом оціночної діяльності у Консультації №30-11/39/1 від 24.01.2018 не вказано, за наявності яких саме обставин він дійшов висновку щодо наявності коефіцієнта фізичного зносу автомобіля пошкодженого автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

При цьому, суд зазначає, що витяг з Audahistory не є належним доказом фактичного проведення ремонту автомобіля, так як містить інформацію щодо вартості ремонту транспортного засобу, а не щодо факту його виконання (проведення ремонту).

Крім того, із наведеної деталізації пошкоджень автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не вбачається з якого саме джерела інформації були отримані відповідні відомості.

Враховуючи викладене, суд не приймає надану відповідачем Консультацію №30-11/39/1 від 24.01.2018 у якості належного та допустимого доказу наявності коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відомості, які б підтверджували наявність підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу в матеріалах справи відсутні та відповідачем не представлені.

За таких обставин, при визначенні суми страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу не підлягає вирахуванню.

Судом також враховано, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов'язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

З урахуванням наведеного, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, суд вважає правомірним визначення позивачем суми страхового відшкодування на підставі відомостей вказаних у вартості рахунку ремонтної організації №СФ-0000188 від 02.11.2017.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач всупереч ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надав відповідачу заяви та всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, то суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Суд зазначає, що приписи ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо подання заяви на виплату страхового відшкодування та інших, передбачених вказаною статтею, документів, також не поширюється на відносини між позивачем та відповідачем, оскільки останні виступають страховиками у спірних відносинах.

В силу норм статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про страхування" та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок подачі заяви не перейшов і не міг перейти до нового кредитора, оскільки для нього відповідач у справі є не страховиком у розумінні наведеної норми, а особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 4 листопада 2014 року по справі № 3-165гс14 та у висновках Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2014 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0535569 встановлено франшизу у розмірі 1000,00 грн.

За розрахунком позивача, заявлена до стягнення сума страхового відшкодування визначена за вирахуванням франшизи встановленої полісом №АМ/0535569 та становить 55941,55 грн.

Під час розгляду справи, відповідач згідно із платіжним дорученням №ID-102775 від 02.02.2018 частково сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування 44323,71 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування у розмірі 44323,71 грн. сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/517/18 в частині позовних вимог про стягнення 44323,71 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" частково у сумі 11617,84 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242, п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (03038, м. Київ, вулиця ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ. А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у розмірі 11617,84 грн. та судовий збір у розмірі 365,93 грн.

Закрити провадження у справі №910/517/18 в частині позовних вимог про стягнення 44323,71 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 05.03.2018.

Суддя С.О. Турчин