КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"05" березня 2018 р. Справа№ 910/1781/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г (суддя Цюкало Ю.В., м. Київ, повний текст складено 24.02.2017)

за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імортний банк України», м. Київ

в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, м. Запоріжжя

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг», м. Київ

2) публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ», м. Кременчук, Полтавська обл.

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г (суддя Цюкало Ю.В., м. Київ, повний текст складено 24.02.2017) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Краз Лізинг" та публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі, грошові кошти 3 732 125,72 грн - сума заборгованості по поверненню кредитних коштів, 1 556 635,79 грн - прострочених процентів за кредитом (основним боргом), 17 465,08 грн - простроченої комісії за управління кредитною лінією, 2 396 638,64 грн - пені, 323 767,75 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту, 10 497,01 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу, 53 959,66 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 1 161,02 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо сплати комісії за управління кредитом, 253 034,27 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту, 10 274,17 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу, 26 718,51 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 761,85 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо сплати комісії за управління кредитом; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Краз Лізинг" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі, грошові кошти 33 381,15 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту, 96,04 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 40,32 грн - 3% річних за порушення зобов'язання щодо сплати комісії за управління кредитом, 14 264,13 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту, 52,63 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 29,47 грн - інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо сплати комісії за управління кредитом, 63 590,75 грн - судового збору; стягнуто з публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі, грошові кошти 62 872,80 грн - судового збору; повернуто з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі, надмірно сплачений судовий збір у розмірі 28 787,08 грн; в іншій частині позовних вимог про солідарне стягнення грошових коштів з публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" - відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, приватне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги № 207/18-84 від 01.02.2018 та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України ( надалі - ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи № 910/1781/15-г, публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імортний банк України» в особі Філії АТ "Укрексімбанк" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просило суд стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" та публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь Філії АТ "Укрексімбанк" кредитну заборгованость в розмірі 7 479 897, 35 грн (а.с. 9, т.1).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно з п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції чинній на момент подання позовної заяви (27.01.2015) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлює на 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції чинній на момент подання позовної заяви (27.01.2015) при поданні до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи позивач неодноразово звертався до Господарського суду із заявами про збільшення позовних вимог у порядку ст. 22 ГПК України (в редакції чинній на момент подання таких заяв).

Так, в останнє 30.10.2015 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідачів 10 350 041,58 грн. (а.с. 159, т. 3).

Вказана заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

У п. 2.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

Підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на момент подання заяви про збільшення позовних вимог, 30.10.2015) визначено, що позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подану заяву про збільшення позовних вимог, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням ( а.с. 158, т. 3).

Однак, 27.09.2016 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про зменшення позовних вимог відповідно до якої, позивач просив стягнути з відповідачів 8 430 903, 21 грн. (а.с. 21, т. 5).

Вказана заява місцевим господарським судом прийнято до розгляду, тобто має місце нова ціна позову, а саме 8 430 903, 21 грн.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що різниця між заявленими позовними вимогами, які мали місце при звернені з позовною заявою до Господарського суду міста Києва 27.01.2015 та заявою позивача про зменшення позовних вимог від 27.09.2016, яка (заява) була прийнята судом першої інстанції до розгляду становить 951 005, 86 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча позивачем було зменшено позовні вимоги до суми 8 430 903, 21 грн, але враховуючи, як вже зазначалось вище, що при зверненні публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імортний банк України» в особі Філії АТ "Укрексімбанк" просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 7 479 897, 35 грн, то колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем було збільшено позовні вимоги на суму 951 005, 86 грн.

Як вже зазналось вище, абз. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» роз'яснено, якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Аналогічні положення містяться і у п. 2. 8. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

З урахуванням вищевикладеного при зверненні з даною апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г скаржник повинен був сплати судовий збір відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» та постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», що становить 21 397,65 грн. ( 73 000,00 грн (судовий збір за подання позовної заяви х 150%) + 14 265,10 грн (судовий збір за подання заяви про збільшення позовних вимог х 150%).

Натомість звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, скаржник наведеного вище не врахував і сплатив судовий збір в меншому ніж було потрібно розмірі, а саме, 109 620 грн (платіжне доручення № 12911 від 12.01.2018), що є підставою для повернення скаржнику поданої апеляційної скарги на підставі п . 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Зазначені норми не містять виключення щодо можливості не надсилання учасникам провадження копії апеляційної скарги. Однак, скаржником не надано докази надсилання копії апеляційної скарги публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» на адресу м. Київ, вул. Горького, 127, 03150. А тому, апеляційна скарга та додані до неї додатки не містять належного доказу направлення копії даної апеляційної скарги публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України».

Також, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вказує на те, що 03 жовтня 2017 року прийнятий Закон України N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

В Прикінцевих положеннях вказаного закону зазначено, що "1. Цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів"".

Згідно постанови N 2 Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду", визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Отже, з 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з цим Законом Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зокрема, частиною 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України що діяв до 15 грудня 2017 року визначено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, дану вимогу суд приймає за клопотання, в якому скаржник просить вважати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки станом на дату подання апеляційної скарги копію оскаржуваного рішення скаржник не отримав.

Разом із тим, представник скаржника був присутнім у судовому засіданні 19.10.2016, в якому судом було прийняте рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, про що зазначено у даному рішенні та у протоколі судового засідання від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г.

В силу ст. 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Отже, враховуючи положення ст. 87 ГПК України місцевий господарський суд не є зобов'язаним надсилати стороні, представник якої був присутній в судовому засіданні копію рішення.

Крім того апеляційний суд зазначає, що положення ст. 93 ГПК України не визначають початком перебігу строку на апеляційне оскарження саме дату отримання стороною тексту рішення.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що у скаржника не існувало жодних об'єктивно непереборних, що не залежали від його волевиявлення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами обставин для своєчасного вчинення такої процесуальної дії, як звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки скаржником не надано доказів існування поважних причин неподання у встановлені процесуальні строки апеляційної скарги та не наведено жодної з поважних причин неможливості подання апеляційної скарги в передбачені законодавством строки.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Тобто, скаржник не був позбавлений можливості бути ознайомлений з рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень з 03.03.2017 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/65010223) та своєчасно звернутись з апеляційною скаргою.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження інші обставини, які б вказували на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г - відсутні, а тому дане клопотання вважається необґрунтованим та таким, що немає підтвердження.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, слід запропонувати скаржнику надати докази доплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, докази надсилання копії апеляційної скарги публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» на адресу м. Київ, вул. Горького, 127, 03150, а також зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 119, 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г - залишити без руху.

2. Роз'яснити приватному акціонерному товариству «АвтоКрАЗ», що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки шляхом подання відповідної заяви.

3. Попередити приватне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ», що якщо не буде усунено недоліки в зазначений строк шляхом подання відповідної заяви, суд апеляційної інстанції не приймає таку апеляційну скаргу до розгляду та повертає скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв