ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/4197/15

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши скаргу Коцюбинської селищної ради на дії Управління Державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд", м. Київ

до Коцюбинської селищної ради, Київська обл., смт Коцюбинське

за участю Прокуратури Київської області, м. Київ

про стягнення 2378897,02 грн.

Суддя- Мальована Л.Я.

Представники сторін:

Представники сторін:

Позивача Габрик О.І.

Позивача Куря'н А.М.

Вiдповiдача Остринський П.П.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2015 р. у справі № 911/4197/15 за позовом ТОВ "Край-Буд" до Коцюбинської селищної ради про стягнення 2378897,02 грн., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2017, позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 937935,60 грн. боргу, 69587,11 грн. пені, 80020,04 грн. 3% річних, 725928,80 грн. інфляційних втрат, 27202,07 грн. судового збору.

16.02.2018 до суду від Коцюбинської селищної ради надійшла скарга № 95/01.29 від 16.02.2018 на дії Управління Державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області у справі № 911/4197/15.

У поданій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірними дії Управління державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області в частині прийняття процесуальних документів (Попередження, Розпорядження тощо), щодо обмеження здійснення зупинення операцій з бюджетними коштами, які передбачені ст. 120 Бюджетного кодексу України.

В обґрунтування поданої скарги Коцюбинська селищна рада посилається на те, що на протязі одного бюджетного періоду 2017 року, оскаржуваними розпорядженнями, зупинено операції з бюджетними коштами Відповідача на строк більше 5-ти місяців, а фактично на протязі 2016-2017 років, начальник управління ДКСУ в м. Ірпені Київської області Остринский П.П. - повністю заблокував діяльність Коцюбинської селищної ради, що є грубим порушенням вимог ст. 120 Бюджетного кодексу України.

ТОВ «Край буд» проти скарги заперечило проти позову, посилаючись на те, що відповідно до ст. 120 Бюдженого кодексу України (Науково-практичного коментаря) підставою для відновлення операцій за рахунками розпорядників та/або одержувачів бюджетних коштів є: розпорядження уповноваженого органу про відновлення операцій з бюджетними коштами за спеціальною формою; закінчення терміну, зазначеного в розпорядженні про зупинення операцій; закінчення терміну, встановленого статтею 120 Бюджетного кодексу України (тридцяти днів у межах поточного бюджетного періоду, якщо інше не передбачено законом).

Розпорядження про відновлення операцій з бюджетними коштами приймається уповноваженим органом, який прийняв розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами, або установою вищого рівня на підставі доповідної записки посадової особи уповноваженого органу або інформації про усунення бюджетного правопорушення.

Тобто, зупинення операцій з бюджетними коштами Відповідача повинно бути застосоване до повного усунення порушення бюджетного законодавства, а саме до моменту вжиття заходів для встановлення асигнувань, спрямованих на виконання судового рішення у справі №911/4197/15.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає таке:

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Стаття 327 Господарського кодексу України вказує, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Крім того, частини 3 та 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачається, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

З огляду на вищевикладені обставини суд приходить до висновку про те, що Управління державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області не є органом примусового виконання рішення, а під час виконання рішення у даній справі останнє здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому вищевказана скарга повинна розглядатись як окремий позов в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

У відповідності до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому відсутні підстави для задоволення викладених у ній вимог.

Керуючись ст.ст. 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Коцюбинської селищної ради на дії Управління державної казначейської служби м. Ірпеня Київської області відмовити.

Ухвала набирає законної сили 02.03.2018 року та ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 05.03.2018 року.

Суддя Л.Я. Мальована