ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року Справа № 904/803/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач;

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Шевченко О.Р., довіреність №6 від 15.01.2018, адвокат;

від скаржника: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпропетровського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 у справі № 904/803/16 (суддя Соловйова А.Є.), повне судове рішення складено 04.03.2016.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло-Контент», м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло», м.Дніпро

про стягнення 25000,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло-Контент» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про стягнення 25000,00грн.

Рішенням суду першої інстанції від 03.03.2016 у справі №904/803/16 в задоволенні позову відмовлено. Встановивши виконання ТОВ «Алло» грошового зобов'язання за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Радикал Банк», господарський суд прийшов до висновку про відсутність порушення умов договору співробітництва з ТОВ «Алло-Контент», що виключає можливість застосування штрафної санкції.

Не погодившись із висновком суду першої інстанції щодо виконання ТОВ «Алло» грошового зобов'язання за кредитним договором, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» звернулась з апеляційною скаргою і, посилаючись на нікчемність правочинів-транзакцій ПАТ «Радикал Банк» в рамках укладеного з ТОВ «Алло» кредитного договору, просить вилучити із мотивувальної частини рішення абзаци, в яких йде мова про відсутність у останнього заборгованості перед апелянтом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти її доводів, просив залишити судове рішення без змін.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, встановивши що рішення суду від 03.03.2016 у справі №904/803/16 не впливає на правовідносини між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «Алло», ухвалою від 21.08.2017 апеляційне провадження припинила.

Постановою від 28.11.2017 Вищий господарський суд України за наслідком розгляду скарги ПАТ «Радикал Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» ухвалу суду апеляційної інстанції від 21.08.2017 скасував, а справу передав на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Після автоматизованого розподілу судової справи, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.01.2018 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

У судовому засіданні 01.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційний господарський суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, 03.03.2015 між ТОВ «Алло-Контент» і ТОВ «Алло» укладено договір співробітництва №А-3 (далі - Договір, а.с.8-11), предметом якого є співпраця з метою підвищення ефективності господарської діяльності кожної зі сторін.

Відповідно до п.3.4.6. Договору на ТОВ «Алло» покладено обов'язок своєчасного виконання своїх грошових зобов'язань за кредитними договорами, договорами позики, іпотеки, укладеними з будь-якими третіми особами. За порушення ТОВ «Алло» обов'язків, передбачених п.п.3.4.4., 3.4.6. і 3.4.9., за якими останнє зобов'язано підтримувати власну ділову репутацію і не допусками грубих порушень прав людини, ТОВ «Алло-Контент» надано право вимоги до порушника сплати штрафної санкції у розмірі 25000,00грн. (п.4.4.Договору).

Крім того ТОВ «Алло» щопівроку, не пізніше 20 (двадцятого) числа січня та липня відповідно, зобов'язане письмово інформувати ТОВ «Алло-Контент» про виконання своїх грошових зобов'язань за договорами, вказаними у п.3.4.6. договору співробітництва (п.3.4.7. Договору).

В свою чергу, ТОВ «Алло» 19.06.2015 уклало з ПАТ «Радикал Банк» кредитний договір №КЛ-17606/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії (далі - Кредитний договір, а.с.22).

На виконання умов Кредитного договору ПАТ «Радикал Банк» 25.06.2015 перерахував на рахунок ТОВ «Алло» транш кредиту у розмірі 7190407,20грн.

Посилаючись на порушення п.3.4.7. Договору щодо повідомлення позивача про виконання своїх грошових зобов'язань, останній звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу у сумі 25000,00грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд посилався на відсутність заборгованості у ТОВ «Алло» за Кредитним договором перед ПАТ «Радикал-Банк», з чим останній не погоджується, що і є причиною звернення до суду з апеляційною скаргою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги на предмет їх обґрунтованості і відповідності дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невід'ємну частину договору (п.1.1. Кредитного договору).

Згідно із підпунктами 1.1.1. і 1.1.3. ліміт кредитної лінії становить 40000000,00грн., а процентна ставка за користування кредитом становить 35% річних та може бути змінена при видачі кожної з частин кредиту, в межах кредитної лінії, за рішенням уповноваженого органу кредитодавця щодо користування грошовими коштами.

Термін остаточного повернення кредиту - 17.06.2016 включно, якщо такий термін не наступить раніше з підстав передбачених умовами цього договору або закону (підпункт 1.1.2. Кредитного договору).

Відповідно до п.2.4. позичальник здійснює повернення кредиту у валюті кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому позичковий рахунок не пізніше терміну (строку), вказаного в п.1.1.2. цього договору.

Позичковий рахунок №7606, відкритий кредитодавцем відповідно до умов п.2.1., є обов'язковим для позичальника для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути кредитодавцю.

Кошти в межах ліміту за кредитною лінією надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника відповідно до заяви (п.2.2. Кредитного договору), а проценти за користування кредитним лімітом позичальник зобов'язаний сплачувати на рахунок №7606.

Також пунктом 2.13. передбачено право кредитодавця здійснювати договірне списання на свою користь з поточного рахунку позичальника №7606 строкову заборгованість позичальника за цим договором.

Відповідно до сформованої 27.08.2015 виписки по особовим рахункам за період з 01.06.2015 по 27.08.2015 (а.с.62-63), ПАТ «Радикал-Банк» перерахував на позичковий рахунок №7606 кошти в сумі 7190407,20грн., з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок ТОВ «Алло» №7606.

Скориставшись правом передбаченим підпунктом 3.4.2 Кредитного договору, ТОВ «Алло» 09.07.2015 достроково сплатив суму отриманого кредиту і нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується матеріалами справи.

Так, відповідно до вищезазначеної виписки, 09.07.2015 ТОВ «Алло» з поточного рахунку №7606 було перераховано на позичковий рахунок №7606 суму отриманого кредиту в розмірі 7190407,20грн., сума відсотку за користування кредитом в розмірі 96528,75грн., у відповідності з підпунктом 2.8.1 Кредитного договору, була перерахована з зазначеного поточного рахунку на рахунок №7606.

Моментом (днем) повернення кредиту відповідно до цього договору вважається день зарахування відповідних сум на позичковий та інші рахунки, зазначені в цьому договорі та підтверджується випискою з позичкового рахунку (п.2.6. Кредитного договору).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Алло» виконало свій обов'язок перед ПАТ «Радикал-Банк» щодо повернення кредиту і відсотків за його користування.

Рішенням №130 від 09.07.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато з 10.07.2015 процедуру виведення ПАТ «Радикал Банк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Скаржник у листопаді 2015 року звернувся до відповідача із повідомленням №3207/15 від 06.11.2015 (а.с.109-112) про нікчемність правочинів - транзакцій банку щодо перерахування коштів, а саме:

- 09.07.2015 ТОВ «Алло» на користь ТОВ «Алло» у сумі 96528,75грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Алло» на користь ТОВ «Алло» у сумі 7190407,20грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Алло» на користь ТОВ «Алло» у сумі 42000,00грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» на користь

ТОВ «Алло» у сумі 360097,53грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Мобайл техноком» на користь ТОВ «Алло» у сумі

2512919,69грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Мобайл техноком» на користь ТОВ «Алло» у сумі

371878,73грн.;

- 09.07.2015 ТОВ «Найф Україна» на користь ТОВ «Алло» у сумі

4000000,00грн.

В результаті перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було виявлено зазначені транзакції, які на думку апелянта вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, при відсутності необхідного залишку на рахунку відповідача, поза межами робочого та операційного дня банку, що свідчить про умисне виведення активів скаржника та надання одному кредитору переваги над іншим, тому зазначені правочини-транзакції щодо перерахування коштів, на думку апелянта, є нікчемними.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується з приписами ст.193 ГК України.

Частиною 1 ст.530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджено матеріалами справи, на виконання умов Кредитного договору, відповідачем було належним чином виконано свій обов'язок по оплаті тіла кредиту у сумі 7190407,20грн. і відсотків за його користування в розмірі 96528,75грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам сформованою ПАТ «Радикал Банк» 27.08.2015.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.598, 599 ЦК України та п.2.6.Кредитного договору зобов'язання відповідача перед скаржником за Кредитним договором в частині оплати отриманих послуг припинились шляхом їх належного виконання.

Стосовно здійснення банком перерахування коштів у позаопераційний час, суд відзначає наступне.

Статтею 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено строки проведення переказу. Зокрема передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1. та 8.2. цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Разом з тим, загальні правила розрахунків клієнтів банків у грошовій одиниці України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція), вимоги якої поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків.

Як зазначено в п.1.4. Інструкції, операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання та за наявності технічної можливості здійснюється їх оброблення, передавання і виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах. Операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Довідки про рух коштів, що формуються банками, є технічними документами банку, сформованими із електронної системи обліку руху коштів по рахункам клієнтів, яка була сформована під час створення банківської проводки відповідальним працівником банку. З огляду на наведене, колегія суддів критично відноситься до виписки по особовим рахункам за 09.07.2015, сформованої скаржником 04.07.2017 (а.с.146-147), в якій зазначено час проводок спірних сум, оскільки: по-перше - дану виписку створено самим скаржником на підтвердження доводів апеляційної скарги; по-друге - в матеріалах справи є виписка по особовим рахункам за період з 01.06.2015 по 27.08.2015, сформована скаржником 27.08.2015, в якій наведені ті ж самі суми і рахунки проводок, проте не зазначено часу здійснення цих проводок.

До того ж, здійснення транзакцій в так званий «неробочий» час, відповідно до приписів чинного законодавства України, що регулює питання діяльності банку під час введення тимчасової адміністрації, не є підставою для визнання таких транзакцій нікчемними, а може мати відповідні правові наслідки лише для осіб, що здійснюють операційне супроводження клієнтів.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок, кошти на рахунок відповідача від третіх осіб, в сумі необхідній для повного погашення заборгованості за Кредитним договором, надійшли протягом 09.07.2015 та були перераховані на рахунок банку протягом вказаного дня, а час зазначений в таких виписках підтверджує лише час здійснення проводки відповідальним працівником банку, а не час надходження коштів від відповідача та його контрагентів.

Щодо наявності чи відсутності коштів на рахунку відповідача на час здійснення спірних транзакцій на погашення заборгованості за Кредитним договором слід зазначити, що згідно із п.2.22. Інструкції банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження згідно зі ст.1072 ЦК України та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. Пункт 2.25. Інструкції визначає, що платежі з рахунків клієнтів банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк може виконувати платіжні доручення клієнтів з урахуванням сум, що надходять на рахунки клієнтів протягом операційного дня (поточні надходження), якщо це визначено в договорі банківського рахунку.

Разом з тим, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України строк зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача/отримувача на облік за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу/отримувачу про невиконання його розрахункового документа в установлений законодавством України строк (п.1.12. Інструкції).

Доказів вчинення банком вищевказаних дій матеріали справи не містять.

Таким чином платежі, здійснені відповідачем в якості розрахування зі скаржником за Кредитним договором, подані до банку в операційний час 09.07.2015, не повернуті клієнту, а тому прийняті до виконання.

Водночас, ні норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ні норми Інструкції не забороняють виконання банком розрахункових документів клієнта в післяопераційний час. Норми законодавства, які містять строки виконання розрахункових документів, викладені в контексті захисту прав клієнтів банку і покликані гарантувати виконання розрахункових документів не пізніше наступного операційного дня, однак не містять заборони виконання розрахункових документів в післяопераційний час і не визначають відповідні дії банку в цьому випадку.

Стосовно твердження скаржника, що спірні транзакції підпадають під кваліфікацію п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема з тих підстав, якщо банк уклав такі правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Однак, враховуючи що у відповідача зі скаржником укладено Кредитний договір і виконання спірних транзакцій відбувалось в межах розрахунково-касового обслуговування цього договору, з огляду на норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і Інструкції, відсутні підстави вважати зазначені вище розрахунково-касові операції самостійними правочинами, оскільки у даному випадку мало місце виконання вже укладених правочинів щодо обслуговування банківських рахунків.

Крім того, банк не вчиняв жодних правочинів умови яких передбачають платіж чи передачу майна з метою надання відповідачу чи його контрагентам переваг (пільг), оскільки відбувалось лише розрахунково-касове обслуговування руху належних клієнтам коштів.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Однак дії скаржника фактично спрямовані на скасування здійснених в межах чинного законодавства операцій з розрахунково-касового обслуговування клієнтів банку щодо розпорядження ними власними коштами (оскільки ні відповідач, ні його контрагенти не набували жодного майна чи коштів, належних банку).

За таких обставин у спірних відносинах сторін даної справи відсутні передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ознаки та підстави нікчемності правочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 у справі № 904/803/16 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12.03.2018

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.А. Коваль

А.Є. Чередко