ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/3757/17

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Кулакова С.С.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління комунальної власності Броварської міської ради

до фізичної особи - підприємця Брижової Олени Іванівни

про стягнення заборгованості у сумі 10 047,20 грн.,

за участю представника:

позивача: Тищенко О.П. (довіреність №02/02 від 02.01.2018 року);

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності Броварської міської ради (далі - позивач) до фізичної особи - підприємця Брижової Олени Іванівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 10 047,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Бровари в оренду №284-12 від 28.09.2012 року, згідно з умовами якого позивач зобов'язувався передати відповідачу в строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Бровари, розташоване за адресою: м. Бровари, вул. Кірова, 3/1, загальною площею 68,00 м.кв. (далі - приміщення), а відповідач зобов'язувалась вказане приміщення прийняти, вчасно та в повному обсязі сплачувати орендні платежі.

Відповідач орендну плату за період з 01.04.2013 року до 31.05.2015 року сплатила частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 4 302,42 грн., 1 336,12 грн. пені та 4 408,66 грн. штрафу.

Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2017 року, розгляд справи призначено на 27 грудня 2017 року.

27 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист з додатками №900/02 від 27.12.2017 року про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів.

27 грудня 2017 року в засідання з'явилась представник позивача. Відповідач у засідання не з'явилась, вимог ухвали суду не виконала, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 27.12.2017 року в справі призначено підготовче засідання на 07 лютого 2018 року.

07 лютого 018 року в засідання з'явилась представник позивача, позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 28 лютого 2018 року.

28 лютого 2018 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 27.12.2017 року відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідач була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подано, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

28 вересня 2012 року між комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" та фізичною особою - підприємцем Брижовою Оленою Іванівною (далі - відповідач) був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Бровари в оренду №284-12 (далі - договір), відповідно до умов якого, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" зобов'язувалось передати відповідачу в строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Бровари, розташоване за адресою: м. Бровари, вул. Кірова, 3/1, загальною площею 68,00 м.кв. Приміщення передано в оренду відповідачу з метою використання: 34 кв.м. - провадження підприємницької діяльності у сфері надання послуг (крім послуг автосервісу та перукарень) та 34 кв.м. - розміщення перукарні. Відповідач вказане приміщення прийняла та зобов'язувалась вчасно і в повному обсязі сплачувати орендні платежі.

12 березня 2013 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення "Про визначення орендодавця об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Бровари" №103 (далі - рішення), відповідно до якого, орендодавцем рухомого і нерухомого майна (нежитлових приміщень, будівель та споруд) комунальної власності територіальної громади м. Бровари визначено - Управління комунальної власності Броварської міської ради.

01 квітня 2013 року, на підставі рішення між комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", Управлінням комунальної власності Броварської міської ради (далі - позивач) та фізичною особою - підприємцем Брижовою Оленою Іванівною (далі - відповідач) була підписана додаткова угода №2-ЗС про внесення змін до договору про передачу майна територіальної громади міста Бровари в оренду №284-12 від 28.09.2012 року (далі - додаткова угода), відповідно до умов якої в преамбулі договору орендодавця комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" замінено на Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області в особі начальника Управління Данюк Тетяни Іванівни, що діє на підставі Положення, а також змінено реквізити позивача.

31 травня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди №284-12 від 28.09.2012 року (далі - додаткова угода про розірвання договору), згідно з умовами якої, у зв'язку з відсутністю необхідності подальшого використання відповідачем нежитлового приміщення за адресою: м. Бровари, вул. Кірова, буд. 3/1, загальною площею 68,00 м.кв., що знаходиться на балансі комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", сторони, дійшли згоди про розірвання договору.

Згідно з п. 3 додаткової угоди про розірвання договору, обов'язки сторін, виконання яких сторонами розпочалось до моменту набрання чинності даної угоди, повинні бути виконані сторонами в наступному порядку та на таких умовах:

- позивач зобов'язаний скласти акт приймання-передачі та прийняти від відповідача нежитлове приміщення, площею 68,0 кв.м, по вул. Кірова, 3/1 (далі - майно);

- відповідач зобов'язаний повернути майно позивачу згідно акту приймання-передачі, сплатити орендну плату відкориговану на індекс інфляції, а також податок на додану вартість, який нараховується до орендної плати у розмірі та порядку, визначених законодавством України;

- нараховану суму сплатити на розрахунковий рахунок, відкритий у Броварському управлінні Державної казначейської служби України Київської області за балансовим рахунком 3422 "Інші кошти, тимчасово віднесені на доходи місцевого бюджету" не пізніше 15-го числа наступного місяця. Нарахована сума перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується позивачем з врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочки, включаючи день оплати. Якщо заборгованість за нарахованою сумою становить загалом не менше ніж три місяці з дня підписання акту приймання - передачі, відповідач також сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день несплати;

- оплатити отримані комунальні послуги та розрахуватись з комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна.

31 травня 2015 року відповідач повернула вищевказане нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.05.2015 року, проте борг з оплати орендної плати не сплатила.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача лист №233/07-01 від 15.03.2016 року з вимогою сплати заборгованості, проте відповідач відповіді на лист не надала, борг не оплатила.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за період з 01.04.2013 року до 31.05.2015 року в сумі 4 302,42 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з банківських виписок по рахунку від 17.02.2015 року, 10.03.2015 року, 30.03.2015 року, 06.05.2015 року, 15.06.2015 року, 28.08.2015 року, відповідачем здійснено часткову оплату за оренду приміщення, а саме в сумі 16 500,00 грн., які зараховані позивачем наступним чином: 15 818,56 грн. - погашення основного боргу; 660,04 грн. - погашення пені; 21,40 грн. - погашення штрафу.

У зв'язку з тим, що відповідач за орендоване приміщення повинна була сплатити 20 120,98 грн., а сплатила 16 500,00 грн., з яких 681,44 грн. зараховано позивачем на погашення пені та штрафу, то вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 4 302,42 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 1 336,12 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання у відсотках від суми визначеною обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується позивачем з врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, розмір пені, враховуючи період заборгованості з:

16.12.2014 року до 31.12.2014 року, суму боргу в розмірі 2 754,38 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 14,0% (постанова НБУ від 12.11.2014 року №719), складає 33,81 грн.;

16.01.2015 року до 05.02.2015 року, суму боргу в розмірі 2 837,02 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 14,0% (постанова НБУ від 12.11.2014 року №719), складає 45,70 грн.;

06.02.2015 року до 17.02.2015 року, суму боргу в розмірі 2 837,02 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 19,5% (постанова НБУ від 04.02.2015 року №81), складає 36,38 грн.;

16.02.2015 року до 17.02.2015 року, суму боргу в розмірі 2 924,96 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 19,5% (постанова НБУ від 04.02.2015 року №81), складає 6,25 грн.;

18.02.2015 року до 03.03.2015 року, суму боргу в розмірі 2 761,98 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 19,5% (постанова НБУ від 04.02.2015 року №81), складає 41,32 грн.;

04.03.2015 року до 10.03.2015 року, суму боргу в розмірі 2 761,98 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 31,78 грн.;

16.03.2015 року до 30.03.2015 року, суму боргу в розмірі 3 031,30 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 74,74 грн.;

31.03.2015 року до 06.05.2015 року, суму боргу в розмірі 98,79 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 6,01 грн.;

16.04.2015 року до 06.05.2015 року, суму боргу в розмірі 3 412,63 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 117,81 грн.;

07.05.2015 року до 15.06.2015 року, суму боргу в розмірі 511,42 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 33,63 грн.;

16.05.2015 року до 15.06.2015 року, суму боргу в розмірі 3 890,40 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 198,25 грн.;

16.06.2015 року до 28.08.2015 року, суму боргу в розмірі 2 483,79 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 302,14 грн.;

29.08.2015 року до 24.09.2015 року, суму боргу в розмірі 326,44 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 27% (постанова НБУ від 27.08.2015 року №557), складає 13,04 грн.;

25.09.2015 року до 15.11.2015 року, суму боргу в розмірі 326,44 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 22% (постанова НБУ від 24.09.2015 року №627), складає 20,46 грн.;

16.06.2015 року до 27.08.2015 року, суму боргу в розмірі 3 975,98 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 30% (постанова НБУ від 02.03.2015 року №154), складає 477,12 грн.;

28.08.2015 року до 24.09.2015 року, суму боргу в розмірі 3 975,98 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 27% (постанова НБУ від 27.08.2015 року №557), складає 164,70 грн.;

25.09.2015 року до 15.12.2015 року, суму боргу в розмірі 3 975,98 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 22% (постанова НБУ від 24.09.2015 року №627), складає 393,02 грн.;

а разом 1 996,16 грн. (за розрахунком суду).

Оскільки 660,04 грн. були зараховані позивачем, то стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 1 336,12 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача штраф у сумі 4 408,66 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Так, штраф застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.8 договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяця, відповідач також сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день несплати.

Оскільки позивач просив стягнути штраф, який він обчислив від суми заборгованості за кожен день прострочення, а не у відсотках від суми заборгованості, то суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою штрафна санкція у сумі 4 408,66 грн. є пенею, а не штрафом.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 408,66 грн. штрафу задоволенню не підлягає.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цієї правової позиції дотримується Верховний суд України (постанови в справах №07/238-10 від 12.12.2011 року, №8/5025/1402/12 від 24.12.2013 року та №5010/1575/2012-20/83 від 01.07.2014 року).

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 61, 124 Конституції України, ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 216, ч. ч. 1, 2 ст. 217, ч. ч. 1, 2 ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232, ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 2, 3 ст. 549, ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 760, ч. 1 ст. 761, ч. ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2 ст. 11, ст. ст. 12 - 15, ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ч. 4 ст. 236, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задоволити позов Управління комунальної власності Броварської міської ради до фізичної особи - підприємця Брижової Олени Іванівни про стягнення заборгованості у сумі 10 047,20 грн. частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Брижової Олени Іванівни (07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Таращанська, будинок 12, ідентифікаційний номер ) на користь Управління комунальної власності Броварської міської ради (07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 2, ідентифікаційний код 24209727) 4 302,42 грн. (чотири тисячі триста дві грн. 42 коп.) боргу; 1 336,12 грн. (одну тисячу триста тридцять шість грн. 12 коп.) пені; 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя С. Грабець