ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Справа № 923/1185/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Херсонської міської ради

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.12.2017р., суддя в І інстанції Гридасов Ю.В., повний текст якої складено 29.12.2017р. в м. Херсоні

у справі № 923/1185/17

за позовом: Херсонської міської ради

до відповідача: Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради

про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИЛА:

Херсонська міська рада звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, в якому просила скасувати запис від 05.08.2003 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 2135922.

В обґрунтування предявлених вимог позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_2 належить до обєктів комунальної власності, у звязку з чим право власності та розпорядження ним належить територіальній громаді м. Херсона. Згідно з інформацією прав власності на нерухоме майно власником цієї квартири зазначено ОСОБА_1, яка померла 09.05.2013р., запис від 05.08.2003 внесено на підставі свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням № 14191-ж від 03.07.2003р. На підставі розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 03.07.2003р. № 14191-ж та на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 було безоплатно приватизовано квартиру АДРЕСА_3 з використанням житлових чеків та отримано свідоцтво про право власності на житло від 03.07.2003р. У наступному, розпорядженням Фонду комунального майна м. Херсона від 12.08.2003р. № 3-с у звязку з використанням 17.12.1993 року права на приватизацію ОСОБА_1, приватизацію квартири АДРЕСА_3 скасовано, а розпорядження від 03.07.2003р. № 14191-ж та свідоцтво про право власності на житло від 03.07.2003р. визнано такими, що втратили чинність.

Вказуючи те, що фактично документи, які стали підставою для внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно, є недійсними та не можуть створювати будь-яких правових наслідків, а відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 та ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та підставою для державної реєстрації можуть слугувати рішення суду, що набрали законної сили, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 29.12.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 у зв'язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до змісту позовної вимоги, вона не повязана з будь - якою матеріально правовою вимогою, як це передбачено п. 6 ч.1 ст. 20 ГПК України.

В апеляційній скарзі Херсонська міська рада посилаючись на те, що зазначену ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства та судової практики, що склалася в Україні позовні вимоги мають розглядатися у порядку господарського судочинства і виносячи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив права позивача на захист своїх прав у судовому порядку.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду, а позивач звернувся до суду з клопотанням провести судове засідання без його участі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали оскарження, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів оскарження, звернувшись до господарського суду Херсонської області з позовом до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації", Херсонська міська рада просить суд скасувати запис від 05.08.2003 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі абзацу першого ч. 1 ст. 2, ч. 5 ст. 26, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, якою позивач керується звертаючись саме до господарського суду зі своїм позовом, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що до юрисдикції господарських судів віднесено справи, зокрема щодо реєстрації прав на майно лише за умови, що права на таке майно є предметом спору у справі.

Водночас, із змісту позовної заяви Херсонської міської ради вбачається, що предметом даного спору не є право на квартиру АДРЕСА_2, а є лише скасування у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису від 05.08.2003 про реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_1

Відтак, цей спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Отже, за змістом цієї процесуальної норми, вимоги про скасування реєстраційних дій підвідомчі господарському суду лише у тих випадках, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, і передані на його розгляд разом з такими вимогами.

Проте, у даному випадку всупереч п. 13 ч.1 статті 20 ГПК України, вимога про скасування у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису від 05.08.2003 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2, заявляється позивачем самостійно, та не є похідною від спору щодо такого майна.

Приймаючи до уваги, що предметом позову Херсонської міської ради є вимога про скасування запису в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що даний спір не підвідомчий господарському суду, оскільки предмет спору у даній справі не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Колегія суддів відхиляє як неспроможне посилання скаржника на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив права позивача на захист своїх прав у судовому порядку, оскільки відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

В даному випадку підлягає застосуванню стаття 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 175 ГПК України суд розясняє заявнику, що даний спір віднесений до юрисдикції адміністративного суду, як суду, який розглядає спори за участю субєктів владних повноважень (у випадках, коли вони не виступають учасниками господарських правовідносин).

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду.

З огляду на приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 254, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.12.2017р. у справі № 923/1185/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Херсонської міської ради без задоволення.

Розяснити Херсонській міській раді, що даний спір віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.03.2018р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_2