РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2018Справа № 910/15683/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 100 000,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15683/17.

Розгляд справи відкладався.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017, чинної з 15.12.2017., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 25.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи №910/15683/17 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 27.02.2018.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідач у поданих до суду додаткових поясненнях проти позову заперечив з наступних підстав:

- позивач не надав суду доказів того, що ТОВ «Автосаміт ЛТД» є платником ПДВ, відтак сума страхового відшкодування має бути зменшена судом на величину ПДВ: сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи та без ПДВ за розрахунком відповідача складає 83 333,33 грн;

- позивач не довів суду належними доказами перехід до нього права вимоги.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 о 08 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Шовковична, 46-48 трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "Hyundai" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_1, що належить ОСОБА_2 та автомобіля "Toyota" (д.н. НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_3, що належить ПАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг».

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом "Hyundai" (д.н. НОМЕР_2), при об'їзді перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем "Toyota" (д.н. НОМЕР_1). Водій ОСОБА_1 порушив правила п. 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дана обставина підтверджується довідкою ДАІ №584828 та постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2017 у адміністративній справі №757/11890/17-п, копії яких містяться у матеріалах справи.

03.04.2017 постановою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/11890/17-п визнано винним ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю автомобіля "Toyota" (д.н. НОМЕР_1), який був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" згідно з договором СТД №3382878 від 22.08.2016, укладеним між Корпорацією «МПС» та ПАТ «УАСК «АCКА». Вигодонабувач за договором ПАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг».

На виконання умов договору СТД №3382878 від 22.08.2016, на підставі страхового акту №3388/ю від 13.03.2017 на суму 142 732,28 грн., страхового акту №3388/ю від 10.04.2017 на суму 14 226,07 грн. позивачем виплачено на рахунок СТО (ТОВ «Автосамит Лтд») 156 958,35 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №100383 від 11.04.2017 на суму 14 226,07 грн., №100059 від 24.03.2017 на суму 20 000,00 грн., №100044 від 23.03.2017 на суму 30 000,00 грн., №100006 від 21.03.2017 на суму 30 000,00 грн., №11961 від 16.03.2017 на суму 30 000,00 грн., №11915 від 14.03.2017 на суму 32 732,28 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено суду, що до нього перейшло право вимоги замість постраждалої в ДТП особи (корпорації «МПС»), судом визнається необґрунтованим в силу наступного.

Як було зазначено раніше, пошкоджений автомобіль був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту СТД №3382878 від 22.08.2016, укладеного між Корпорацією «МПС» та ПАТ «УАСК «АCКА». Вигодонабувач за договором є ПАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг».

Страхувальник має право страхувати як власні майнові інтереси, так і інтереси третіх осіб. Для страхування інтересів третьої особи страхувальник має укласти договір на користь третьої особи (ст. 636 ЦК), майнові інтереси якої стають предметом договору страхування. У цьому випадку учасником страхового правовідношення виступає застрахована особа. Якщо страхувальник не укладає договір на користь третьої особи, то застрахованою особою вважається він сам.

За договором страхування на користь третьої особи страховик зобов'язаний здійснити зазначеній третій особі страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку (ч. 1 ст. 985 ЦК).

Учасником страхового правовідношення може бути вигодонабувач, тобто призначена страхувальником фізична чи юридична особа для одержання страхової виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором.

Правовий статус вигодонабувача вирізняє належне йому право вимагати від страховика виконання покладених на нього обов'язків, у тому числі здійснити страхову виплату. Водночас страхувальник, який уклав договір страхування на користь вигодонабувача, не звільняється від виконання своїх обов'язків за цим договором, навіть якщо він укладений на користь вигодонабувача.

Тобто, вигодонабувач - особа, яка має законний майновий інтерес у Застрахованому майні та може зазнати збитків у разі настання страхового випадку.

В матеріалах справи наявна заява потерпілого про збитки транспортного засобу від 15.02.2017 згідно якої страхувальник (корпорація МПС) просив перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок СТО.

Відповідно до рахунків-фактура № від 24.02.2017, № від 30.03.2017 та акта виконаних робіт № від 10.04.2017 замовником та отримувачем послуг є вигоднабувач ПАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг».

Таким чином, здійснивши виплату суми страхового відшкодування на рахунок СТО за погодженням зі страхувальником та при цьому отримувачем даних послуг з ремонту є вигодонабувач, страхувальник набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, а тому суду доведено належними засобами доказування перехід права вимоги по позивача, а доводи відповідача про зворотне в цій частині визнаються судом безпідставними.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 15.02.2017, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, під керуванням транспортного засобу "Hyundai" (д.н. НОМЕР_2), що належить ОСОБА_2, застрахована у Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8943338. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 08.05.2016 по 07.05.2017.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АЕ/8943338 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Hyundai" (д.н. НОМЕР_2), на час спірної дорожньо-транспортної пригоди.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення визначеної позивачем суми фактичних витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 100 000,00 грн., які відповідачем не відшкодовані.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно до рахунку-фактура № від 24.02.2017 складає 142 732,28 грн., рахунка-фактура № від 30.03.2017 складає 14 226,07 грн. Разом складає 156 958,35 грн.

Також, в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт № від 10.04.2017 на суму 156 957,35 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 позивачем надано суду Звіт про оцінку вартості майнової шкоди №22/02/17 від 20.02.2017, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 145 643,37 грн. (фізичний знос дорівнює 0) Також, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ від 06.04.2017 №22/02/17 дол. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 15 250,40 грн. (фізичний знос дорівнює 0). Разом, відповідно до звітів про оцінку вартість матеріальної шкоди складає 160 893,77 грн. (фізичний знос 0).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом також враховано, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що "Toyota" (д.н. НОМЕР_1), рік випуску автомобіля - 2015, а отже на момент ДТП (15.02.2017) строк його експлуатації не перевищував семи років. Таким чином підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 100 000 грн. 00 коп. (в межах ліміту відповідальності страховика).

Щодо ПДВ суд вказує наступне.

Відповідно до даних зазначених в рахунках-фактура № від 24.02.2017, № від 30.03.2017 та акта виконаних робіт № від 10.04.2017 ТОВ «Автосаміт ЛТД» (СТО) є платником податку на законних підставах ( ІПН 17), а відповідно вартість ремонту відповідно до акту виконаних робіт СТО визначена з ПДВ - 156 957,35 грн., а без ПДВ - 130 797,79 грн., то відповідно суд не знаходить правових підстав для зменшення стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування на розмір ПДВ, у зв'язку з чим позовна вимога підлягає задоволенню судом повністю.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/8943338 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000,00 грн.) у межах суми, що перейшла до позивача (100 000 грн.), з врахуванням того, що франшиза за полісом № АЕ/8943338 дорівнює 0,00 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 100 000,00 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 233, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 37-41, ідентифікаційний код 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Перемоги, будинок 97-А, ідентифікаційний код 13490997) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування, а також 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.03.2018

Суддя І.І. Борисенко