ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 березня 2018 рокуСправа № 9/35/5022-834/2011(14/56-1107)
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. при секретарі судового засідання Карпі М.Ю.

розглянув заяву №31/13-441 від 09.02.2018 р. (Вх.№5592 від 13.02.2018 р.) ОСОБА_1 компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про видачу дубліката наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) та поновлення строку предявлення наказу до виконання у справі №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107)

за позовом ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ 35,04116

до відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз., вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль,46006

про стягнення інфляційних втрат.

За участю представників:

Заявника (Позивача): не зявився;

Боржника (Відповідача):ОСОБА_3, довіреність №03/18 від 02.01.2018 року

ВДВС: ОСОБА_4, довіреність №13816 від 12.03.2018 р.

Суть справи:

Рішенням господарського суду Тернопільської області № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) від 25 серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль (ідент. код 03353503) в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ, (ідент код 31301827) - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення решти інфляційних втрат у позові відмовити.

16.09.2011 року видано наказ про примусове виконання вказаного рішення суду із строком пред'явлення до виконання в Державну виконавчу службу до "17" вересня 2012 р. включно.

Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України звернулася до Господарського суду Тернопільської області з заявою №31/13-441 від 09.02.2018 р. (Вх.№5592 від 13.02.2018 р.) про видачу дубліката наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) та поновлення строку предявлення наказу до виконання у справі №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107).

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року призначено судове засідання по розгляду даної заяви на 22.02.2018 року о 10 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Згідно п.7 ч.2 ст. 223 ГПК України, у протоколі судового засідання зазначаються серед іншого ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати.

Враховуючи зазначене судом у порядку п.7 ч.2 ст. 223 ГПК України та ч. 4 ст. 233 ГПК України постановлено, без оформлення окремого процесуального документа, протокольні ухвали, зокрема, у судовому засіданні 22.02.2018р. судом постановлено строк розгляду заяви продовжити на 10-ть днів та відкласти судове засідання по її розгляду на 05.03.2018 року о 11 год. 00 хв. У судовому засіданні 05.03.2018 р. судом строк розгляду заяви продовжено на сім днів та відкладено засідання по її розгляду на 12.03.2018р. о 14 год. 00 хв.

Відповідач (боржник) у судовому засіданні та згідно поданого 05.03.2018р. клопотання, пояснює, що відповідно до рішення річних чергових загальних зборів акціонерів ВАТ Тернопільгаз від 27 квітня -27 травня 2011 року замінено тип та найменування Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз. Згодом, відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ Тернопільгаз від 24.11.2017 року змінено тип та найменування товариства відповідно до Закону України Про акціонерні товариства. Відповідно до державної реєстрації від 04.12.2017 року новим найменуванням товариства є ОСОБА_2 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз. В підтвердження вищевикладеного подано через канцелярію суду клопотання №03/519 від 05.03.2018 з долученими до нього додатками.

Згідно ч. 1 ст. 54 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, за приписом статті 54 ГПК України у разі, зокрема, реорганізації юридичної особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника.

Разом з цим, необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Аналогічна правова позиція викладена і у п. 1.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи зазначене, суд розглянувши та оцінивши вказане пояснення відповідача (боржника) та, враховуючи вимоги Закону України Про акціонерні товариства, ст. 52 ГПК України, вважає, що у даному випадку має місце зміна найменування та типу відповідача з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз та на ОСОБА_2 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, що враховується судом як зміна реквізитів (найменування, типу) відповідача (боржника) у цій частині, проте, у суду відсутні підстави для застосування в даному випадку статті 54 ГПК України.

А тому відповідачем у справі, а за завою, що розглядається - боржником слід вважати - ОСОБА_2 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз.

Представник заявника (позивача) ОСОБА_1 компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України у судове засіданні 12.03.2018 року не зявився.

Разом з цим, Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, у поданій заяві №31/13-441 від 09.02.2018 р. (Вх.№5592 від 13.02.2018 р.), яку підтримано заявником у судовому засіданні 22.02.2018 р. посилається на те, що наказ на виконання рішення суду, який 08.05.2012 року був предявлений до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції і на їхню адресу не повертався, а також постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій мав би бути зазначений ідентифікатор доступу, не надходила. На даний час рішення суду не виконано. На підтвердження зазначеного надано довідку про втрату наказу господарського суду. Копію заяви №31/10-3045 від 08.05.2012 року про відкриття виконавчого провадження надісланої Першому відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського відділу управління юстиції (46000, м.Тернопіль, вул.Лисенка,1), копію повідомлення про вручення поштового відправлення та копію поштової квитанції №2349 від 08.05.2012 року долучено до заяви про видачу дубліката наказу в якості належних доказів на підтвердження направлення наказу на примусове виконання до органу ДВС.

При цьому, заявник звертає увагу суду, що 04.12.2017 року представник ДК "Газ України" на особистому прийомі у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області дізнався, що вищезазначений наказ не перебуває в органах ДВС.

З огляду на зазначене, просить суд визнати причини пропуску строку предявлення наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) поважними та поновити строк предявлення наказу до виконання, оскільки виконавчий документ втрачений не з вини стягувача.

Крім того, заявник вважав, що виконавче провадження було зупинено, оскільки зазначає, що відносно підприємств паливно-енергетичного комплексу (боржник (відповідач) у даній справі перебував в Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу) виконавчі провадження підлягали зупиненню. Про те, що вищевказаний наказ не перебуває в органах ДВС стало відомо 04.12.2017 року.

Представник боржника (відповідача) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз у судове засідання 12.03.2018 року зявився, в задоволенні заяви просить суд відмовити в повному обсязі.

Зокрема, у поданих суду письмових поясненнях №03/206 від 21.02.2018 року (вх.№6122 від 21.02.2018 ) посилається на те, що стягувачем даний наказ не був предявлений до виконання у терміни зазначені у наказі і наказ не знаходився на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби. Також зазначає,що поважних причин, щодо не предявлення наказу до виконання стягувачем не наведено як і не наведено обставин, які не дали можливості звернутись з даною заявою до суду протягом 5-ти років з моменту закінчення терміну предявлення наказу до виконання.

Боржник (відповідач) вважає, що посилання стягувача на ту обставину, що ПАТ "Тернопільгаз" перебував у Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, а тому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відносно підприємств паливно-енергетичного комплексу виконавчі провадження підлягали зупиненню, вважає безпідставними.

Окрім того, через канцелярію суду представником боржника (відповідача) надано клопотання №03/5048 від 26.02.2018 року (Вх№6447 від 27.02.2018 року) про долучення завіреної копії запиту №03/5022 від 21.02.2018 року до управління Юстиції про надання інформації щодо надходження наказу від 16.09.2011року №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) на примусове виконання рішення Господарського суду Тернопільської області про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Та долучено копію відповіді на запит №1696/3.1-03-23 від 23.022018 року Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у якій повідомляється, що наказ Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011року №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на виконання у органи державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не надходив та не перебуває.

У судовому засіданні представник боржника (відповідача) зазначила, що Господарським судом Тернопільської області по даній справі винесено додаткове рішення від 05.01.2012 року і на підставі нього видано наказ №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) від 17.01.2012 року про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 70 (сімдесят) грн. 76 коп. державного мита сплаченого за подання касаційної скарги від 14.03.2011р. № 31/10-2905. Припускає, що саме цей наказ був надісланий заявником (позивачем) до органу державної виконавчої служби.

Представник Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби у судовому засіданні 05 березня 2018 року повідомив, що наказ про поновлення строку виконання та видачу дубліката якого звернувся заявник, на виконання Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби не надходив.

Також зазначає, що Правонаступником Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції є Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який і повинен володіти інформацією про надходження до виконання наказу щодо поновлення виконання якого та видачу дублікату розглядається.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби у судове засідання 12.03.2018р. зявився повідомив, що наказ про поновлення строку виконання та видачу дубліката якого звернувся заявник, на виконання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби не надходив.

Подав лист, у якому повідомляється, що перевіркою бази відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що наказ господарського суду від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не перебуває.

Розглянувши матеріали справи, заяву №31/13-441 від 09.02.2018 р. (Вх.№5592 від 13.02.2018 р.) ОСОБА_1 компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про видачу дубліката наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) та поновлення строку предявлення наказу до виконання у справі №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107), суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень ГПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для предявлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Тернопільської області № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) від 25 серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль (ідент. код 03353503) в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ, (ідент код 31301827) - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення решти інфляційних втрат у позові відмовити.

16.09.2011 року видано наказ про примусове виконання вказаного рішення суду із строком пред'явлення до виконання в Державну виконавчу службу до "17" вересня 2012 р. включно.

Відповідно до чинної редакції частин 4,6 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення містив і Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження», який діяв у редакції станом на час видачі та під час строку предявлення до виконання наказу від 16.09.2011р. № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107).

Так, із змісту статті 23 вказаного Закону «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, у тому числі, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як стверджує заявник ним 08.05.2012 року був предявлений до виконання наказ від 16.09.2011р. № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції і наказ на їхню адресу не повертався, також і постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій мав би бути зазначений ідентифікатор доступу, не надходила. А тому позивач вважає наказ втраченим, а рішення суду у справі не виконаним.

На підтвердження зазначеного надано довідку про втрату наказу господарського суду, копію заяви №31/10-3045 від 08.05.2012 року про відкриття виконавчого провадження на адресу Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського відділу управління юстиції (46000, м.Тернопіль, вул.Лисенка,1), копію повідомлення про вручення поштового відправлення та копію поштової квитанції №2349 від 08.05.2012 року долучено до заяви про видачу дубліката наказу в якості належних доказів на підтвердження направлення наказу на примусове виконання до органу ДВС.

Одночасно, заявник звертає увагу суду, що 04.12.2017 року представник ДК "Газ України" на особистому прийомі у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області дізнався, що вищезазначений наказ не перебуває в органах ДВС.

Проте, суд розглянувши та оцінивши вказані копію заяви, квитанції та копію повідомлення про вручення поштового відправлення не може розцінювати їх як такі, що однозначно підтверджують факт предявлення заявником до виконання саме наказу від 16.09.2011р. № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107).

Так, відсутній будь який опис вкладення, чи відмітка про те, що згідно рекомендованого листа № 846 від 08.05.2012р. та поштової квитанції №2349 від 08.05.2012 року до виконання надсилався саме наказ від 16.09.2011р. № 9/35/5022-834/2011 (14/56-1107). Не зазначено про це і у повідомленні про вручення поштового відправлення.

При цьому як стверджують представники органів ДВС правонаступники Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського відділу управління юстиції (46000, м.Тернопіль, вул.Лисенка,1), перевіркою бази відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що наказ господарського суду від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не перебуває, і не по причині його втрати, а з причини, що такий не предявлявся до виконання у органи ДВС.

Одночасно, суд має за необхідне відмітити, що у розумінні приписів процесуального законодавства Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів на їх підтвердження.

Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є, серед іншого, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_5 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Також, судом враховуються висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", за змістом якого вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, а від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому суд надавши правову оцінку доводам та обставинам, наведеним стягувачем у заяві про поновлення строку пред'явлення наказу суду у цій справі до виконання і видачу його дубліката, та дослідивши подані заявником докази, на підтвердження викладених у заяві доводів, дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на пред'явлення наказу до виконання, виходячи, зокрема, з того, що: з моменту видачі (16.09.2011р.) наказу господарського суду у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107), і як стверджує заявник, предявлення ним наказу до виконання (08.05.2012р.), про які позивач був обізнаний, до моменту отримання ним відомостей від органу ДВС, як він стверджує його представником на особистому прийомі у органі ДВС, про втрату наказу господарського суду (04.12.2017р.) минуло більше як пять з половиною років і упродовж цього терміну позивач не вживав заходів та не звертався до органів державної виконавчої служби щодо ознайомлення з ходом виконавчого провадження, хоча таке право йому надане Законом України "Про виконавче провадження", при цьому належних та допустимих доказів протилежного, суду, позивачем (заявником) не надано (листування з ВДВС, з документальним підтвердженням направлення таких листів, тощо).

Відтак, суд дійшов висновку про те, що строк для пред'явлення наказу до виконання у цій справі був пропущений з вини позивача (стягувача) в результаті нездійснення ним контролю за виконанням судового рішення господарського суду на підставі виданого судом наказу від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107).

Аналогічні висновки викладені і у Постанові ВГСУ від 30 листопада 2017 року справа № 42/337.

Подібних висновків щодо підстав відновлення судом процесуальних строків дійшов і Верховний Суд у Постанові від 14.02.2018р. справа № 910/33054/15.

Одночасно, суд критично розглядає посилання стягувача на ту обставину, що ПАТ "Тернопільгаз" перебував у Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, а тому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відносно підприємств паливно-енергетичного комплексу виконавчі провадження підлягали зупиненню. Оскільки, це є припущенням заявника про те, що його виконавче провадження мало б бути зупиненим органом ДВС, але суду зі сторони заявника (позивача) не надано суду доказів того, що позивач (заявник) цікавився у органу ДВС про те чи таке мало дійсно місце, або чи мав інші достовірні докази про зупинення виконавчого провадження за наказом господарського суду від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107). А тому, вказане не спростовує того факту, що заявник більше як пять з половиною років не вживав заходів та не звертався до органів державної виконавчої служби щодо ознайомлення з ходом виконавчого провадження за наказом господарського суду від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107).

Крім того, мараторій передбачав зупинення уже відкритого виконавчого провадження на примусове стягнення, а не його відкладення та мараторій припинив свою дію 01.01.2011 року, в звязку із списанням заборгованості відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" №3319 від 12.05.2011 року, а сам закон, який передбачав зупинення виконавчого провадження та мараторій на примусове стягнення втратив чинність 30.06.2012 року.

Не може вважатись, на думку суду, поважною підставою для відновлення строку для предявлення до виконання наказу і посилання заявника на ту обставину, що у структурі позивача ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відбувались зміни в організації виробництва, праці, скороченні чисельності працівників, що призвело до суттєвого збільшення навантаження на працівників. Так як вказане є внутрішніми процесами у організації діяльності позивача як Компанії, проте, ці процеси не припиняють повністю діяльності позивача як субєкта господарювання, як і діяльності його представницьких органів та посадових осіб, та не надають заявнику можливості стверджувати, що він не міг, протягом цього часу вживати жодних можливих заходів щодо контролю за ходом виконавчого провадження за наказом господарського суду від 16.09.2011року у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107).

Враховуючи викладене, суд не визнає наведені заявником причини для відновлення пропущеного строку до виконання наказу поважними, оскільки заявником не подано суду жодних доказів, які б підтверджували вжиття протягом більш як пять років зі сторони ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" заходів щодо контролю за виконанням органами ДВС наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) області про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви Компанії про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) про стягнення з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, в користь ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень ГПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

У зв'язку з цим суд зазначає, що в редакції Закону України «Про виконавче провадження», чинній на дату видачі судом зазначеного наказу, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання становив один рік, а відтак заявник звернувся до суду із заявою після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, що є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Отже, з огляду на те, що судом відмовлено у поновленні пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 року , то і підстав для видачі дубліката вказаного наказу немає.

Керуючись ст. ст. 113, 114, 119, 120, 121, 216, 232-235, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви №31/13-441 від 09.02.2018 р. (Вх.№5592 від 13.02.2018 р.) ОСОБА_1 компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про видачу дубліката наказу Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2011 р. №9/35/5022-834/2011 (14/56-1107) та поновлення строку предявлення наказу до виконання

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257, п.19.4. Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом не більш як пяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

3. Копію повного тексту ухвали направити сторонам у справі, Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області(органу ДВС) - 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Князя Острозького, будинок 14 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.03.2018 року.

Інформацію по справі, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за Веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud5022/

Суддя В.Л. Гевко