УХВАЛА

06.03.2018Справа № 910/2541/18

За позовом Фізичної особи-підприємця Селезньової Катерини Василівни

до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про визнання недійсним договору

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Селезньова Катерина Василівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом №б/н від 14.02.2018 до Національного банку України (відповідач-1), Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (відповідач-2) про визнання недійсним Договору застави майнових прав №08/ЗМГІ від 04.03.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".

Позовні вимоги мотивовані тим, що Договір застави майнових прав №08/ЗМГІ від 04.03.2014, на думку позивача, суперечить вимогам законодавства, а тому є недійсним. Водночас, наведений договір є підставою для позачергового задоволення Національним банком України (відповідачем-1) своїх кредиторських вимог, що має наслідком порушення прав та інтересів позивача як кредитора Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (відповідач-2) 4 та 7 черги.

Одночасно з пред'явленням позову до суду (в якості додатку № 11 до позову) подано заяву про забезпечення позову № б/н від 14.02.2018, відповідно до якої позивач просив суд забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вчиняти дії по перерахуванню Національному банку України коштів, одержаних від реалізації предмету застави за Договором застави майнових прав №08/ЗМГІ від 04.03.2014, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою про забезпечення позову до суду, позивач зазначив, що він звернувся до суду за захистом своїх прав, які полягають у порушенні Договором застави майнових прав №08/ЗМП від 04.03.2014, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", черговості задоволення вимог вкладників фізичних осіб, оскільки кошти від реалізації предмету застави наразі спрямовуються на позачергове задоволення вимог Національного банку України, в той час як мали б бути спрямовані на задоволення вимог фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Водночас, частиною 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що не допускається забезпечення позову у справах, відповідачем у яких є неплатоспроможний банк або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом:

1) накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

2) заборони відповідачу, його посадовим особам вчиняти певні дії.

Відповідно до поданого Фізичною особою-підприємцем Селезньовою Катериною Василівною позову №б/н від 14.02.2018 (вх. 2541/18 від 05.03.2018) вбачається, що в якості відповідача-2 позивачем визначено Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк".

02 березня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних".

Вказана обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч. 3 ст. 75 ГПК України).

Отже, згідно поданого позову відповідачем-2 є неплатоспроможній банк.

Натомість, відповідно до поданої заяви про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов саме шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк", який є неплатоспроможним банком, вчиняти певні дії, що не допускається згідно з частиною 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Селезньової Катерини Василівни про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 06.03.2018 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега