ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. Справа № 917/2043/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.,

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, керівник, паспорт серія КО845547 від 10.01.11 р.

1-го відповідача- не з'явився

2-го відповідача, ОСОБА_2, довіреність № 97/16-31-10-21 від 05.03.18 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 підприємства Фратрія (вх. № 187П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року по справі № 917/2043/17 про залишення без розгляду позовної заяви

позивача ОСОБА_3 підприємства Фратрія, с. Абазівка Полтавського району Полтавської області;

до відповідачів:

1) Товарної біржі Українська міжрегіональна спеціалізована, м. Київ;

2) Головного управління ДФС у Полтавської області, м. Полтава;

про визнання недійсним аукціону,

ВСТАНОВИЛА:

06 грудня 2017 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ПП Фратрія до Товарної біржі Українська міжрегіональна спеціалізована та ГУ ДФС у Полтавської області про визнання недійсним проведеного 20.09.2017 товарною біржею Українська міжрегіональна спеціалізована цільового аукціону з продажу нерухомого майна, а саме: будівлі трансформаторної підстанції, літера Q-1, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 26/1 , що належало на праві власності ТОВ Спінтекс (м. Дніпро, вул. Карла Лібкнехта, 9, офіс 8, ) та перебувало у податковій заставі ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2017 у справі № 917/2043/17 позовну заяву ПП Фратрія прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.12.2017.

15.12.2017 набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.12.2017 у справі № 917/2043/17 (суддя Киричук О.А.) у звязку з неявкою в судове засідання представника позивача ПП Фратрія та неповідомленням ним про причини неявки позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Копія зазначеної ухвали, яка була направлена на юридичну адресу позивача (38715, Полтавська область, Полтавський район, с. Абазівка, вул. Білоруська, 12), повернулась до Господарського суду Полтавської області з довідкою відділення звязку: за закінченням встановленого строку зберігання.

Позивач ПП Фратрія 10.01.2018 та 12.01.2018 направив до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.12.2017 у справі № 917/2043/17.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що направлена позивачу копія ухвали суду першої інстанції про порушення провадження у справі від 08.12.2017 перебувала у відділенні поштового зв'язку № 38715 менше 5 (п'яти) діб, серед яких два припадає на неробочі (субота (16.12.2017р.), неділя (17.12.2017р.).Таким чином, як вважає заявник апеляційної скарги, направлення відділенням поштового звязку № 38715 повідомлення до суду першої інстанції про повернення зазначеної копії ухвали із відміткою «у зв'язку із закінченням строку зберігання» є незаконним, оскільки суперечить приписам Закону України «Про поштовий зв'язок» та Постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», якими передбачений 30 денний термін зберігання рекомендованої поштової кореспонденції у разі неотримання її адресатом без врахування вихідних днів.

Однак господарським судом Полтавської області під час винесення оскаржуваної ухвали даний факт враховано не було і в порушення вимог статті 120 ГПК України не здійснено заходів щодо повідомлення позивача про дату та час судового засідання на його електронну пошту або за допомогою телефонного звязку, чим також порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним судом.

Також вказує на те, що господарський суд Полтавської області в оскаржуваній ухвалі посилається на норми пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», вказуючи на те, що сплачений ПП «Фратрія» судовий збір у розмірі 1600,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 51 від 04.12.2017 року не підлягає поверненню позивачу із державного бюджету. Разом з цим Закон України «Про судовий збір» не передбачає такої підстави для неповернення сплаченого позивачем судового збору при винесенні ухвали про залишення позову без розгляду, як одноразова неявка в судове засідання, навіть якщо така неявка визнана з неповажних причин.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі № 917/2043/17 апеляційну скаргу позивача залишено без руху та встановлено апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати заяву про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

На виконання зазначеної ухвали, з метою усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, позивач ПП Фратрія 08.02.2018 за вх. № 1391 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку, вказує на те, що не отримував ухвали Господарського суду Полтавської області від 26.12.2017 у справі № 917/2043/17 про залишення позовної заяви без розгляду та дізнався про неї з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 08.01.2017.

12.02.2018 у зв'язку з відпусткою судді Істоміної О.А. автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 917/2043/17 здійснено заміну вибулого судді та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 у справі № 917/2043/17 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено 1-му та 2-му відповідачам (ТБ Українська міжрегіональна спеціалізована та ГУ ДФС у Полтавської області) строк до 28.02.2018 для надання відзивів на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) іншим учасникам справи копії відзивів та доданих до них документів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2018 було призначено апеляційну скаргу до розгляду на 15.03.2018 об 11:00.

Перший відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2025 від 03.03.2018) проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що копія ухвали від 08.12.2017 була направлена позивачу рекомендованим листом 13.12.2017 за адресою, вказаною ним у позовній заяві, а оскільки повернулася на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання», то, з урахуванням положень статей 120 та 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вважається врученою позивачу.

Разом з цим позивач в судове засідання 26.12.2017 явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, у звязку з чим відповідно до частини 4 статті 202 ГПК України позов підлягає залишенню без розгляду.

Другий відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2024 від 03.03.2018) та його представник в судовому засіданні 15.03.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до статті 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМУ від 5 березня 2009 №270, рекомендований лист із копією ухвали від 08.12.2018, що надійшов до відділення зв'язку 13.12.2017, не вручено позивачу 20.12.2017 по причині закінчення строку зберігання, а тому вказане повідомлення повернуто на адресу суду у встановлений цією нормою строк. Разом з цим, зазначене повідомлення було доставлено на адресу позивача 20.12.2017, тобто у визначений частини 4 статті 120 ГПК України у строк - за п'ять днів до дати засідання.

При цьому, з урахуванням згідно положень ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала Господарського суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року вважається врученою позивачу датою здійснення відмітки відділення зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання» -20.12.2017.

Таким чином, оскільки позивач не забезпечив явку представників в судове засідання 26.12.2017, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, то відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України його позов підлягає залишенню без розгляду.

Представник першого відповідача в судове засідання не зявився, 14.03.2018 електронною поштою перший відповідач надіслав до апеляційного господарського суду клопотання (вх№2246), в якому просив розгляд справи відкласти, посилаючись на неможливість його директора прибути в судове засідання через відпустку. До клопотання першим відповідачем додано копію наказу №9К від 07.03.2018 про надання директору ОСОБА_4 відпустки за власний рахунок з 12.03.2018 по 16.03.2018.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки першим відповідачем не обґрунтовано неможливості розгляду справи за відсутності його представника при тому, що правова позиція першого відповідача викладена у надісланому ним суду відзиві (2024 від 03.03.2018).

Крім того, перший відповідач як юридична особа не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого повноважного представника, в тому числі з числа найманих осіб.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скаргу на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Отже, оскільки ухвалу про відкриття апеляційного провадження у даній справі постановлено 13.02.2018, то строк розгляду апеляційної скарги спливає через 30 днів - 15.03.2017, тобто в день даного судового засідання.

Таким чином колегія суддів обмежена строком розгляду апеляційної скарги, що також є підставою для відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглядаючи дану апеляційну скаргу, колегія вважає за необхідне зазначити, що 15.12.2017, відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

У підпункті 9 пункту 1 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином апеляційне провадження у даній справі повинне здійснюватися за правилами Господарського процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представників позивача та другого відповідача, а також викладені в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство "Фратрія" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" та Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання недійсним цільового аукціону,

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.12.2017.

Копія ухвали господарського суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року згідно з відміткою канцелярії суду першої інстанції була направлена позивачу 13.12.2017 за адресою, вказаною ним у позовній заяві, а саме : вул. Білоуська, буд.12, с. Абазівка Полтавського р-ну Полтавської області .

20.12.2017 зазначена копія ухвали повернулася на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, виходив з того, що згідно з положеннями статей 120, 242 ГПК України ухвала суду від 08 грудня 2017 року, яка повернулося на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», вважається врученою позивачу, разом з цим позивач в судове засідання 26.12.2017 явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, що відповідно до частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Також суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що оскільки підставою залишення позову без розгляду є неявка позивача в судове засідання без поважних причин та неповідомлення ним про причини неявки (відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності), то з урахуванням вимог пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір в розмірі 1600,00 грн., сплачений згідно платіжного доручення № 51 від 04.12.2017 року, не підлягає поверненню позивачу із державного бюджету.

Однак колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Як вже зазначалося, частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також відповідно до пункту 4 частини 1 статті 226 Цивільного кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не зявився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм, підставами для їх застосування є :

1) неподання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів;

2) неявки позивача в судове засідання без поважних причин;

3) неявки позивача в судове засідання за наявності поважних причин , про те без повідомлення ним суду про причини такої неявки;

При цьому виключенням для другої та третьої підстав є:

- наявність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

- саме по собі незявлення позивача не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.12.2017.

Копія вказаної ухвали згідно з відміткою канцелярії суду першої інстанції була направлена позивачу 13.12.2017 за адресою, вказаною ним у позовній заяві, а саме : вул. Білоуська, буд.12, с. Абазівка Полтавського р-ну Полтавської області .

При цьому зазначений документ надсилався рекомендованим листом, про що свідчить відмітка на відповідному поштовому конверті.

Враховуючи строк направлення кореспонденції, найшвидший можливий строк надходження листа до відділення поштового зв'язку № 38715 є 14.12.2017 року.

При цьому, відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

А тому строк зберігання вказаної копії ухвали у поштовому відділенні розпочався наступного дня 15.12.2017.

Відповідно до відмітки канцелярії господарського суду Полтавської області на копії ухвали про порушення провадження у справі від 08.12.2017 №917/2043/17, яка направлялась позивачеві, та повернулася на адресу суду 20.12.2017 з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Враховуючи строк на пересилання кореспонденції (одна доба), повідомлення було відправлено не раніше 19.12.2017.

Отже, загальний строк поштового обігу зазначеної копії ухвали склав 7 днів, з яких два дні не є робочими - субота 16.12.2017 та неділя 17.12.2017, при цьому вказана копія ухвали суду перебувала на відділенні поштового зв'язку № 38715 менше 5 (п'яти) діб, серед яких два дні є неробочі.

У пункті 92 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі Правила №270) рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень доставляються додому.

Відповідно до пункту 102 Правил №270 в об'єкті поштового зв'язку вручаються, зокрема рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому.

Отже у випадку невручення адресату рекомендованого листа за його адресою йому надсилається повідомлення про необхідність зявитися до відділення поштового звязку для отримання рекомендованого листа.

Крім того, як зазначено у пункті 116 Правил №270 у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження.

Таким чином, рекомендований лист суду з копією ухвали про порушення провадження у справі від 08.12.2017 №917/2043/17, перебував у відділенні поштового звязку менше пяти днів, з яких лише три дні були робочими, що свідчить про порушення правил зберігання не врученого адресату рекомендованого поштового відправлення та про неможливість забезпечити у розумний строк вручення адресату поштового відправлення.

Поряд з цим, обставина щодо перебування зазначеного поштового відправлення у відділенні поштового звязку досить нетривалий період часу свідчить про відсутність в діях юридичної особи позивача ознак недбалості у вигляді нездійснення у розумний строк перевірки поштових надходжень та незявлення у розумний строк до відділення поштового звязку для отримання рекомендованої кориспонденції.

Крім того слід зазначити, що відповідно до частини 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, суд викликає або повідомляє у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Разом з цим, частина 4 вказаної статті встановлює таку термінову необхідність, зазначаючи, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж пять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Однак місцевий господарський суд після повернення на його адресу 20.12.2017 надісланої позивачеві копії ухвали про порушення провадження у справі від 08.12.2017, не вжив жодних дій щодо термінового повідомлення позивача засобами телефонного звязку (телефонограмою) або електронної пошти про дату та час судового засідання, яке мало відбутися через 5 днів, при тому, що позивачем у позовній заяві вказувалися дані щодо його телефону та електронної пошти.

Отже, неявку позивача в судове засідання 26.12.2017 слід вважати такою, що відбулася з поважних причин неможливістю отримати поштову кореспонденцію із повідомленням про дату та час судового засідання за відсутності вини позивача.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що ухвала господарського суду Полтавської області від 08.12.2017 року по справі № 917/2043/17 вважається такою, що вручена позивачу відповідно до положень статей 120 та 242 ГПК України, а неявка позивача відбулася без поважних причин.

Разом з цим, у звязку із неотриманням поштової кореспонденції позивач не мав обєктивної можливості повідомити суд про причини неприбуття або подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вказані обставини виключають можливість застосування частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України шляхом залишення позову без розгляду.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як вже було встановлено, копія ухвали господарського суду Полтавської області від 08.12.2017 перебувала у відділенні пошти нетривалий період три робочі дні, після чого була повернута до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», тоді як судом після її отримання не було вчинено жодних дій щодо термінового повідомлення позивача про дату та час судового засідання засобами телефонного звязку та електронною поштою при зазначенні позивачем у позовній заяві необхідних для цього даних телефону та адреси електронної пошти.

Вказана обставина свідчить про позбавлення позивача практичної можливості оскаржити шляхом подання позову дії відповідачів, які, на його думку, становлять втручання у його права.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

При цьому у пункті 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку із повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зі змісту вказаних норм випливає, що вони не передбачають такої підстави для неповернення сплаченого судового збору, як одноразова неявка позивача в судове засідання, в тому числі і без поважних причин.

Таким чином місцевий господарський суд, вказавши в оскаржуваній ухвалі про те, що судовий збір в розмірі 1600,00 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 51 від 04.12.2017 року, не підлягає поверненню позивачу із державного бюджету, безпідставно позбавив позивача права отримати вказану суму судового збору за відповідним клопотанням до суду.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, неповністю зясував обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права, а тому зазначена ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до господарського суду Полтавської області.

Судові витрати в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, статтею 271, пунктом 6 статті 275, пунктами 1, 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року по справі № 917/2043/17 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до господарського суду Полтавської області.

Стягнути з Товарної біржі «Українська межрегіональна спеціалізована» (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, 2А, ) та Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) на користь ОСОБА_3 підприємства «Фратрія» (38715, Полтавська область, Полтавський район, село Абазівка, вул.. Білоруська, буд. 12, ) по 850 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст постанови складено 19.03.2018.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.