РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2018Справа № 910/19758/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. при секретарі судового засідання Кимлик Ю.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Сплав»

про зобов'язання вчинити дії

У засіданні приймали участь представники сторін:

від позивача Шевцова С.О., довіреність № 17 від 20.11.2017

від відповідача Єдноралюк О.І., довіреність № б/н від 20.11.2017

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Україна» про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Сплав» виконати гарантійні зобов'язання за договором № 11 від 19.07.2016, а саме здійснити за свій рахунок наступні роботи:

- заміну лівого заднього підкрилку, заміну ущільнювача по лівому верхньому борту реєстраційний номер НОМЕР_1;

- здійснити заміну веловідбійників лівого та правого боків, провести відновлюванні роботи щодо усунення відслоювання полімерного покриття (краски) на поверхні переднього борту автофургону, державний реєстраційний номер НОМЕР_2;

- замінити внутрішні замки закривання бокових бортів, провести відновлюючі роботи щодо усунення відслоювання полімерного покриття (краски) на поверхні заднього борту, замінити веловідбійники, замінити петлі та ручку закріплену на лівому боковому борті автофургону, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2016 між сторонами укладено договір № 11 про виготовлення кузовів-фургонів у кількості 3 одиниць та встановлення їх на шасі транспортних засобів Hyundai 65 наданих ТОВ «Еталон-Україна». Згідно видаткових накладених № 19 від 31.08.2016, № 22 від 26.09.2016 та № 30 від 22.12.2016 було виготовлено та встановлено кузови-фургони для перевезення бутильованої води на шасі транспортних засобів з наступними державними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_4, НОМЕР_1 за розмірами 4050х2200х1450мм. У березні 2017 року позивачем у всіх трьох кузовах було виявлено ряд недоліків, такі як іржа на всіх встановлених елементах замків і кріплень трьох фургонів, іржа на поверхні рами фургонів, гумові ущільнювачі потріскалися, внаслідок чого волога і вода почали потрапляти до внутрішньої частини фургонів; на поверхні всіх фургонів по свій площі, що була вкрита фарбою утворились пухирці, тобто полімерне покриття та/або краска відслоїлася від поверхні фургонів. Недоліки на думку позивача пов'язані з якістю встановлених комплектуючих та матеріалів для фарбування та для виготовлення поставлених відповідачем кузовів-фургонів. На вимогу позивача відповідачем було виконано тільки заміну гумових ущільнювачів на бокових бортах фургону з державним номером НОМЕР_2, що підтверджується актом виконаних робіт від 28.03.2017. Решта вимог позивача щодо усунення недоліків та заміни неякісних комплектуючих відповідачем проігноровано. 01.04.2017 позивач звернувся до відповідач з листом усунути решту виявлених недоліків, замінити всі неякісні комплектуючі, провести відновлювальні ремонтні роботи щодо покраски фургонів, проте відповіді не отримав. 27.04.2017 позивач і відповідач сумісно здійснили огляд кузовів-фургонів про що було складено акти огляду транспортного засобу по кожному фургону окремо, проте відповідач відмовився їх підписувати та відмовився виконувати гарантійні зобов'язання за договором. Враховуючи викладене позивачем з посиланням на ст.ст. 268, 269 Господарського кодексу України пред'явлено даний позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19758/17 та призначено справу до розгляду на 30.11.2017.

Відповідачем 27.11.2017 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач прийняв продукцію згідно видаткових накладених без жодних претензій щодо якості, комплектності, відповідності вимогам технічної документації та підписав накладні без зауважень, що свідчить про виготовлення відповідачем продукції у відповідності до умов договору № 11 від 19.07.2016 та додатку до нього. Вважає, що оскільки сторони в договорі не передбачили умови приймання-передачі виготовленої продукції по якості і комплектності то відповідна передача має здійснюватись у відповідності з Інструкціями П-6 та П-7. Акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений відповідно до вимог Інструкції П-7. Позивачем не подано жодного акту, який би відповідав вимогам Інструкції П-7, а тому не доведено отримання від відповідача неякісної продукції, не зафіксовано у встановленому порядку факту виявлення виробничих недоліків в отриманій продукції від відповідача по договору № 11 від 19.07.2016 в період гарантійного строку. Зазначає, що наявність іржі є наслідком використання позивачем при митті фургонів не сертифікованих миючих засобів, а також сольових компонентів, які використовуються взимку дорожніми службами.

Відповідачем 27.11.2017 до відділу діловодства суду подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Вважає, що позивач згідно з ч. 8 ст. 269 Господарського кодексу України з позовом щодо поставки фургонів належної якості міг звернутись до суду протягом 6 місяців з дня встановлення ним у належному порядку недоліків поставлених йому фургонів, а саме при встановлені недоліків поставленого товару у січні 2017 року, про що позивач зазначає у позовній заяві, позов міг бути пред'явлений не пізніше липня 2017 року. Позивач же пред'явив позов 09.11.2017.

В судовому засіданні 30.11.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.12.2017.

Позивачем 07.12.2017 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо відзиву на позовну заяву, в яких зазначає, що додатком до договору погоджено зміст виконаних робіт (наданих послуг). Відповідачем не було надано жодних технічних умов згідно яких виготовлялись фургони, не подано жодної документації щодо зазначення виробника комплектуючих, що встановлювались на фургонах, не надано жодного сертифікату відповідності якості ні на комплектуючі ні на матеріали, які використовувались для виготовлення цих фургонів, не подано ніякої технічної документації щодо виконання робіт. Тому позивач не міг пересвідчитись у якості виготовлених фургонів і встановлених на них комплектуючих, а також у якості виконання робіт. Отже не погоджується с твердженням відповідача, що технічна документація на продукцію була узгоджена позивачем на стадії підписання договору. Вважає посилання відповідача на обов'язковість складання акту передбаченого Інструкцією П-7 не є обов'язковим у даному випадку. Не погоджується з твердженнями відповідача, що акти від 27.04.2017 є неналежними доказами, оскільки факт огляду кузовів-фургонів здійснювався в присутності представника відповідача, що останнім не заперечується, проте якщо відповідач був не згодний щодо причини виникнення дефектів, які зазначені в акті, він мав зазначити свої зауваження, як це передбачено законодавством, а не відмовлятись підписувати акти і виконувати умови договору. Посилання відповідача на те, що позивачем допущено численні порушення при експлуатації фургонів, а саме використання для миття фургонів не сертифікованих миючих засобів не відповідає дійсності та не підтверджено документально. Позивач вважає, що при обрахуванні строку позовної давності слід керуватись нормами ст.ст. 680, 681 Цивільного кодексу, відповідно до яких якщо на товар встановлено гарантійний строк, позовна давність обчислюється від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Відповідачем 11.11.2017 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо неналежності та недопустимості доказів наданих позивачем.

В судовому засіданні 12.12.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 14.12.2017.

В судовому засіданні 14.12.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19758/17 від 19.12.2017 вирішено проводити процедуру врегулювання спору у справі № 910/19758/17 за участю судді, у зв'язку з чим провадження у справі зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19758/17 від 28.12.2017 визначено порядок проведення врегулювання спору за участю судді шляхом проведення закритих нарад з кожною зі сторін у справі № 910/19758/17 окремо, що були призначені на 09.01.2018, проте у різний час.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19758/17 від 09.01.2018 визначено порядок проведення врегулювання спору за участю судді шляхом проведення спільної наради сторін у справі, яку призначено на 16.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19758/17 від 19.01.2018 поновлено провадження у справі; припинено врегулювання спору за участю судді у справі № 910/19758/17 згідно з п. 2 ч. 1 ст. 189 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 Господарського процесуального кодексу України у разі припинення врегулювання спору за участю судді з підстав, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, справа передається на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2018 визначено суддю Сівакову В.В.

Відповідно до ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19758/17 від 23.01.2018 підготовче засіданні призначено на 08.02.2018.

В судовому засіданні 08.02.2018 судом з'ясовані питання, зазначені у ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.02.2018.

В судовому засіданні 20.02.2018 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 27.02.2018.

В судовому засіданні 27.02.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еталон-Україна» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Сплав» (далі - виконавець, відповідач) укладено договір № 11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виготовити та встановити на шасі транспортного засобу Хюндай 65 замовника кузов-фургон для перевезення води, далі - фургон внутрішніми розмірами 4,05 х 2,20 х h 1,45 м в кількості 3 штук згідно додатку 1, а замовник зобов'язується провести оплату виконаного замовлення.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивачем протягом гарантійного строку виявлено недоліки в кузовах-фургонах, зокрема з'явилась іржа на всіх встановлених елементах замків і кріплень трьох фургонів, іржа на поверхні рами фургонів, гумові ущільнювачі потріскалися, внаслідок чого волога і вода почали потрапляти до внутрішньої частини фургонів; на поверхні всіх фургонів по свій площі, що була вкрита фарбою утворились пухирці, а тому відповідач має здійснити заміну елементів належної якості.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до розділу 3 договору виконавець зобов'язується виконати визначені в розділі 1 цього договору роботи по виготовленню та встановленню фургону наступним чином:

3.1 перший фургон виконавець зобов'язується виготовити та встановити через 25 робочих днів за умови отримання попередньої оплати.

3.2 другий та третій фургон виконавець зобов'язується виготовити та встановити через 25 робочих днів після виготовлення та встановлення першого фургону за умови отримання попередньої оплати.

Замовник повинен надавати виконавцю шасі транспортного засобу не пізніше, ніж 10 календарних днів до кінцевого терміну встановлення фургону.

Згідно з п. 2.1 договору вартість одного фургону становить 107.880,00 грн. Загальна сума договору становить 323.640,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач передав, а позивач прийняв товар - виготовлення та встановлення кузова-фургону для перевезення води на шасі транспортного засобу Хюндай 65 з внутрішніми розмірами 4050х2200х1450мм у кількості трьох штук на загальну суму 323.640,00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обох сторін: № 19 від 31.08.2016, № 22 від 26.09.2016 та № 30 від 22.12.2016.

Згідно з п. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Умовами договору не передбачено передачі відповідачем позивачу будь-яких документів щодо фургонів.

Позивач стверджує, що не заперечується відповідачем, що замовнику не було одночасно з фургонами передано пакет документів підтверджуючих їх якість такі як сертифікати та декларації відповідності. При цьому, при прийнятті товару позивач претензій щодо якості товару не пред'являв.

Згідно з ч. 2 ст. 675 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Відповідно до розділу 7 договору термін гарантії на фургон - 1 рік з моменту одержання кузова-фургона замовником. Гарантійні зобов'язання розповсюджуються на всі несправності та поломки, що виникли в результаті експлуатації фургонів та на якість використаних матеріалів та деталей (відсутність іржі, інших дефектів на деталях і елементів фургону, що можуть виникнути в процесі експлуатації). Проведення гарантійного ремонту здійснюється силами та за рахунок виконавця.

Згідно з ч. 3 ст. 680 Цивільного кодексу України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Відповідно до ст. 708 Цивільного кодексу України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:

1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення;

2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні;

3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни;

4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ч. 6 ст. 269 Господарського кодексу України постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Згідно зі ст. 709 Цивільного кодексу України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов'язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків.

В матеріалах справи наявний лист позивача № 0404/2 від 04.04.2017 адресований відповідачу, в якому позивач повідомляє про те, що на кузовах-фургонах в процесі експлуатації виникли недоліки пов'язані з пошкодженням зовнішньої обшивки, підкрилків та гумових ущільнювачів бортів, а саме по всій поверхні фургонів відривається полімерне покриття утворюючі пухирці, відриваються гумові ущільнювачі бокових бортів, на підкрилку спостерігається потертість, тобто при навантаженні шина доторкається до підкрилка. В даному листі позивач з посиланням на розділ 7 договору вимагає надати письмову відповідь стосовно термінів усунення вказаних недоліків.

Належних доказів вручення або направлення відповідачу вказаного листа не подано.

Разом з цим, 28.03.2017 сторонами складено акт виконаних робіт, відповідно до якого сторони засвідчили, що відповідач здійснив заміну гумових ущільнювачів на бокових бортах на автомобілі Хюндай 65 державний номер НОМЕР_2.

В подальшому 27.04.2017 позивачем складено акти огляду транспортних засобів, згідно яких: по всій поверхні кузовів-фургонів Хюндай 65 державні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_4 відривається полімерне покриття, утворюючи пухирці; на задньому лівому підкрилку кузову-фургону Хюндай 65 державні номери НОМЕР_1 спостерігається потертість, тобто при навантажені шина доторкається до підкрилка, в результаті чого на задньому підкрилку утворився отвір.

Надані в якості доказів недоліків фургонів акти огляду транспортних засобів від 27.04.2017 не можуть бути сприйняті судом в якості належного доказу, оскільки з боку відповідача не підписані, а отже складені лише представниками позивача в односторонньому порядку. Більше того, акти не містять відомостей щодо неналежної якості матеріалів та комплектуючих фургонів, які б робили неможливим чи недопустимим їх використання.

Подані позивачем фотознімки фургонів не підтверджують що на них зображені саме кузови-фургони, що були поставлені відповідачем.

Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № 7 (далі - Інструкція П-7), ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю.

Згідно з п. 9 Інструкції П-7 акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, який знайшов приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов'язковими для сторін правилами.

Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Відповідно до п. 16 Інструкції П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншого однорідної продукцією.

При одноміському постачанні виклик представника виготовлювача (відправника) і його явка для участі в перевірці якості і комплектності продукції і складання акта є обов'язковими.

Згідно з п. 19 Інструкції П-7 представник одноміського виготовлювача (відправника) зобов'язаний з'явитися за викликом одержувача не пізніше ніж на наступний день, а по швидко псується, - не пізніше 4 год. після отримання виклику, якщо в ньому не вказаний інший термін явки.

Відповідно до п. 29 Інструкції П-7 За результатами приймання продукції за якістю і комплектності з участю представників, зазначених в пп. 19 і 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції.

Акт повинен бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектності.

У цьому акті серед іншого має бути зазначено:

а) найменування одержувача продукції і його адреса;

б) номер і дата акта, місце приймання продукції, час початку і закінчення приймання продукції; у випадках, коли приймання продукції за участю представників, зазначених в пп. 19 і 20 цієї Інструкції, проведена з порушенням встановлених термінів приймання, в акті повинні бути вказані причини затримки приймання, час їх виникнення і усунення;

в) прізвища, ініціали людей, які брали участь у прийманні продукції за якістю і в складанні акта, місце їх роботи, займані ними посади, дата і номер документа про повноваження представника на участь у перевірці продукції за якістю і комплектності, а також вказівку про те, що ці особи ознайомлені з правилами приймання продукції за якістю;

г) найменування та адреси виробника (відправника) і постачальника;

д) дата і номер телефонограми або телеграми про виклик представника виготовлювача (відправника) або відмітка про те, що виклик виготовлювача (відправника) Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами або договором не передбачений;

е) номери і дати договору на поставку продукції, рахунки-фактури транспортної накладної (коносамента) і документа, що посвідчує якість продукції;

н) кількість (вага), повне найменування та перерахування пред'явленої до огляду і фактично перевіреної продукції з виділенням продукції забракованої, що підлягає виправленню у виробника або на місці, в тому числі шляхом заміни окремих деталей, а також продукції, сорт якої не відповідає сорту, зазначеному в документі, що засвідчує її якість. Детальний опис виявлених недоліків та їх характер;

о) підстави, за якими продукція переводиться у нижчий сорт, з посиланням на стандарт, технічні умови, інші обов'язкові правила;

п) кількість некомплектної продукції і перелік відсутніх частин, вузлів і деталей і вартість їх;

р) номера стандартів, технічні умови, креслення, зразки (еталони), за якими проводилася перевірка якості продукції;

ф) висновок про характер виявлених дефектів у продукції та причина їх виникнення.

Згідно з п. 30 Інструкції П-7 акт повинен бути підписаний всіма особами, які брали участь в перевірці якості і комплектності продукції. Особа, яка не згідне із змістом акта, зобов'язана підписати його із застереженням про свою незгоду і викласти свою думку.

В акті перед підписом осіб, які брали участь у прийманні, повинно бути зазначено, що ці особи попереджені про те, що вони несуть відповідальність за підписання акта, що містить дані, що не відповідають дійсності.

Якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов'язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації.

Відповідно до п. 33 Інструкції П-7 акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією Інструкцією, якщо інше не передбачено Основними і Особливими умовами поставки іншими обов'язковими правилами і договором.

Позивачем не подано жодного акту складеного у порядку визначеному Інструкцією П-7.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено факт поставки відповідачем фургонів, які не відповідають якості та не доведено вини відповідача у неналежному виконанні взятих на себе зобов'язань щодо якості цих фургонів.

Відповідно до ст. 681 Цивільного кодексу України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

З матеріалів справи вбачається, що фургони позивач отримав 31.08.2016, 26.09.2016 та 22.12.2016, а отже гарантійний строк на пред'явлення вимоги у зв'язку з недоліками фургонів встановлений до 31.08.2017, до 26.09.2017 та до 22.12.2017, та відповідно строк позовної давності спливає 31.08.2018, 26.09.2018 та 22.12.2018. Таким чином, звернувшись з позовними вимогами 09.11.2017 позивачем не пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Україна» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.03.2018.

СуддяВ.В.Сівакова