РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2018Справа № 910/22862/17

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305)

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик 22; ідентифікаційний код 21560045)

про стягнення 11 427, 05 грн.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Київенерго" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 5 893, 44 грн. - основного боргу, 4 916, 56 грн. - інфляційних втрат та 617, 05 - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором № 0 від 30.01.2015 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість в розмірі 11 427, 05 грн., а отже, й виникла необхідність звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 11 427,05 грн. було залишеного без руху, встановлено Публічному акціонерному товариству "Київенерго" п'ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

03.01.2018 до Господарського суду міста Києва Публічним акціонерним товариством "Київенерго" було подано заяву про усунення недоліків зазначеної позовної заяви, в порядку передбаченому статтею 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 відкрито провадження у справі 910/22862/17, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

14.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення відповідача.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрпошта", в особі Київської міської дирекції (споживач) укладено договір № 10100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання, умовами якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов'язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, що передбачені договором.

Опалювальна площа приміщення відповідно до п. 3.1 договору становить 87, 7 кв.м.

Відповідно до п. 5 договору, тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. До встановлення і в разі відсутності тарифів на послугу з централізованого опалення застосовуються тарифи, встановлені в додатку № 2, що є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 1 додатку № 2 встановлено, що для будинків, на вузлах приєднання систем централізованого опалення яких встановлено лічильники теплової енергії, застосовується тариф 1 Гкал теплової енергії: для бюджетний установ 1 105, 38 грн. Гкал без ПДВ (Постанова НКРЕКП № 622 від 28.11.2014), для потреб інших споживачів, крім населення 1 105, 68 грн. Гкал без ПДВ (Постанова НКРЕКП № 622 від 28.11.2014), для релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності) 630, 33 грн/Гкал без ПДВ (Постанова НКРЕКП № 622 від 28.11.2014).

Також, в п. 2 додатку № 2 зазначено, що для будинків, на вузлах приєднання систем централізованого опалення яких не встановлено лічильники теплової енергії розраховується тариф на 1 квадратний метр на підставі питомих витрат теплової енергії на опалення одного квадратного метра площі 0, 152 Гкал/мІ за рік.

З урахуванням опалювального періоду 6 місяців, розрахунок тарифу на 1 квадратний метр опалювальної площі застосовується: для бюджетних установ (0,152*1 105,38)/6= 28,00 грн./мІ без ПДВ, для потреб інших споживачів крім населення (0,152*1 105,380/6=28,00 грн./мІ без ПДВ, для релігійних організацій (0,152* 630, 33)/6=15, 97 грн./кв.м. без ПДВ.

У разі зміни тарифів оплата за централізоване опалення та гаряче водопостачання споживачем здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до договору (п. 7 договору).

Плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630.

Відповідно до п. 14 договору, плата за послуги вносяться у безготівковій формі на рахунки підприємства: за централізоване постачання гарячої води - № 01 ПАТ "Київенерго", в ПАТ "Ощадбанк" в м. Києві та Київській області, МФО 322669; за централізоване опалення - № 01 ПАТ "Київенерго", в ПАТ "Ощадбанк" в м. Києві та Київській області, МФО 322669.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим (п. 13 договору).

Підпунктом 1 п. 18 даного договору, передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлений договором строк та відповідно до підпункту 7 п. 18 та п. 15 у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у розмірі, встановленому законодавством.

Пунктом 32 передбачено, що цей договір укладається до 30.09.2015 і набирає чинності з 01.07.2014.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 33 договору).

Як стверджує позивач, відповідач не виконує свої зобов'язання за договором в частині оплати за надані позивачем комунальні послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

У зв'язку з неналежним виконання своїх зобов'язань у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за спожиті комунальні послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2014 по 01.05.2015, яка станом на 01.12.2017 становить 5 893, 44 грн.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати - 4 916, 56 грн. та 3 % річних - 617, 05 грн. з 01.12.2014 по 01.05.2015, станом на 01.12.2017.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 10100 від 30.01.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальними нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про теплопостачання».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Теплопостачальною організацією є суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З поданих відповідачем письмових заперечень вбачається, що останній вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що саме, позивач неналежним чином виконував умови договору, зокрема, не надавав платіжні документи на оплату послуг згідно договору та всупереч п. 12 договору жодного разу представники позивача не знімали показання будинкових засобів обліку в присутності представників відповідача.

Суд з такими твердженнями відповідача не погоджується з огляду на наступне.

Так, пунктом 12 договору встановлено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання засобів обліку, встановлених у приміщенні, знімаються споживачем щомісяця та надаються виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) за формою, зазначеною в додатку № 1 до договору або відповідно до проектної документації.

Також, у п.п. 6 п. 18 договору зазначено, що споживач зобов'язаний щомісячно знімати та надавати виконавцю показання засобів обліку, встановлених у приміщенні, в останній день звітного місяця.

Таким чином, суд вказує, що відповідно до умов договору № 10100, відповідач не був позбавлений права самостійно передавати показання засобів обліку позивачу задля належного виконання договору, при цьому, відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивачем дійсно не знімались показання будинкових засобів обліку в присутності представників відповідача, а саме, будь якої письмової інформації, яка б підтверджувала, або спростовувала доводи відповідача щодо того, що Публічним акціонерним товариством "Київенерго" дійсно не знімались показання будинкових засобів обліку.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що йому не надавалися платіжні доручення на оплату послуг слід зазначити наступне.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку боргу за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2014-01.05.2015 вбачається, що загальна сума боргу відповідача перед позивачем за надані послуги становить 14 636, 11 грн. Разом з тим, у серпні 2015 року відповідачем було частково сплачено борг в розмірі 8 742, 67 грн., про що останній також зазначає у своїх письмових запереченнях.

Таким чином, сплачуючи частково борг на суму 8 742, 67 грн. відповідач, станом на серпень 2015 року знав про те, що в нього існує заборгованість за надані позивачем послуги за період з 01.12.2014-01.05.2015, а тому, наведені в письмових запереченнях доводи відповідача про неотримання платіжних доручень не беруться судом до уваги, оскільки не підтвердженні документально.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду належних доказів виконання зобов'язань передбачених договором та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 10100 від 30.01.2015, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води підлягають задоволенню в розмірі 5 893, 44 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 4 916, 56 грн. - інфляційних нарахувань та 617, 05 грн. - 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується інфляційних нарахувань, то суд зазначає наступне, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у нарахуванні останніх.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних в розмірі 478, 58 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 026, 60 грн., які розраховані з моменту виникнення прострочення виконання договірного зобов'язання, за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 станом на 01.12.2017 та з урахуванням частково сплаченої суми боргу в розмірі 8 742, 67 грн., а тому вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягає частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик 22; ідентифікаційний код 21560045) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) суму основного боргу в розмірі 5 893 (п'ять тисяч вісімсот дев'яносто три) грн. 44 коп., 3% річних в розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 58 коп., інфляційні нарахування в розмірі 3 026 ( три тисячі двадцять шість) 60 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 315 (одна тисяча триста п'ятнадцять) грн. 98 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.03.2018

Суддя Д.О. Баранов