ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р.Справа № 922/3724/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про про повернення майна та стягнення 70 760,25 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, довіреність № 237-16 від 27.12.2017 року;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_1" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (відповідача) суму заборгованості в розмірі 70 760,25 грн. (сімдесят тисяч сімсот шістдесят грн. 25 коп.) за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 441дп від 01 серпня 2016 року, з яких: основний борг - 48 768,49 грн., пеня - 4 388,27 грн., інфляційні втрати - 1 900,12 грн., 3% річних - 614,26 грн., неустойка за вересень 2017 року - 10 212,26 грн. та штраф - 4 876,85 грн.; зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 повернути Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлового приміщення: кімнати №№1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; 1-6; на 1-му поверсі, та кімнати підвалу №№ 0-1; 0-2; 0-3; 0-4; 0-5; одноповерхового громадського будинку літ. "А-1" (інв. № 100182), загальною площею 148,4 м.кв., за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 6А, на підставі акта приймання-передавання майна. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.11.2017 року за позовною заявою було порушено провадження у справі № 922/3724/17 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 02.01.2018 року здійснено перехід до розгляду даної справи за правилами встановленими Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017; встановлено про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 05 лютого 2018 року; призначено підготовче судове засідання на 02 січня 2018 року о 12:00 год.; в судовому засіданні 02.01.2018 року оголошено перерву до 12:00 год. 29 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 29.01.2018 року суд закрив підготовче провадження по справі № 922/3724/17 та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 28 лютого 2018 року.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні, стисло виклав зміст та підстави своїх вимог, позов підтримував та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в призначене на 28 лютого 2018 року судове засідання не з'явився.

Ухвала господарського суду від 29.01.2018 року про призначення розгляду справи № 922/3724/17 по суті в судовому засіданні на 28 лютого 2018 року, була направлена Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 рекомендованим листом за його поштовою адресою, вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з адресою з наданої позивачем роздруківки ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.12.2017 року (61105, м. Харків, вул. Ньютона, буд. 12 Б, кв. 10), проте не повернута підприємством зв'язку.

Згідно з долученим до матеріалів справи витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень суду на адресу відповідача, лист з копією ухвали господарського суду від 29.01.2018 року (поштове відправлення за кодом 604) 01.02.2018 року було прийнято поштовим відділенням; 02.02.2018 року - невдала спроба вручення (не вручено під час доставки): інші причини. Таким чином, суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що неявка ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені ч. 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

01 серпня 2016 року між Державним підприємством "Завод імені ОСОБА_1" (далі - ОСОБА_4, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_5, відповідач) було укладено Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №441 дп (далі - Договір оренди).

Згідно п. 1.1. Договору оренди ОСОБА_4 передає, а ОСОБА_5 приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлового приміщення: кімнати №№1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; 1-6; на 1-му поверсі, та кімнати підвалу №№ 0-1; 0-2; 0-3; 0-4; 0-5; одноповерхового громадського будинку літ. "А-1" (інв. № 100182), загальною площею 148,4 м.кв., за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 6А, (далі - ОСОБА_5), що перебуває на балансі ДП "Завод імені ОСОБА_1", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 02.02.2016 р. виконаним суб'єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_6 та становить 504 600,00 грн. (п'ятсот чотири тисячі шістсот) без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди ОСОБА_6 передається в оренду з метою розміщення підсобного приміщення (75,6 м.кв.), торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (49,8 м.кв.) та торгівельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів (23,0 м.кв.).

Згідно із п. 2.5. Договору оренди обов'язок щодо складання акта приймання - передачі ОСОБА_6 в оренду покладається на ОСОБА_4.

Відповідно до п. 7.1. Договору оренди ОСОБА_4 зобов'язується передати ОСОБА_5 в оренду ОСОБА_5 згідно з цим Договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим Договором.

На виконання п.п. 2.5., 7.1. Договору оренди, 01.08.2016 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі орендованого майна, яким підтверджується передача у платне користування ОСОБА_5 (том 1, арк.с. 38).

Згідно із п. 3.1. Договору оренди орендна плата перераховується ОСОБА_5 щомісячно у строк не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, і спрямовується: 30 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету на р/р 0005 в Головному управлінні Державної казначейської служби України у УК Комінтернівському районі, ідентифікаційний код 37999680, МФО 851011, код платежу 22080300, а 70 відсотків від суми орендної плати на рахунок ОСОБА_4. До 15 числа ОСОБА_5 зобов'язаний надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України).

Відповідно до п. 3.2. Договору оренди орендна плата визначається на підставі ОСОБА_6 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) (далі - ОСОБА_6 розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) червень 2016 року 5 515,24 грн. (згідно додатку 2).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на розрахований державними органами статистики індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.5. Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору оренди ОСОБА_5 зобов'язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

На виконання умов Договору оренди, ДП "Завод імені ОСОБА_1" було надано ФОП ОСОБА_2 відповідні послуги, що підтверджується підписаними з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 актами здачі-приймання робіт (надання послуг) з грудня 2016 року по травень 2017 року на загальну суму 28 644,29 грн., а саме:

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0002035 від 31.12.2016 року на суму 4 632,79 грн. (за грудень 2016 року);

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000158 від 31.01.2017 року на суму 4683,77 грн. (за січень 2017 року);

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000348 від 28.02.2017 року на суму 4 730,60 грн. (за лютий 2017 року);

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000541 від 31.03.2017 року на суму 4 815,76 грн. (за березень 2017 року);

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000730 від 30.04.2017 року на. суму 4 859,10 грн. (за квітень 2017 року);

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000924 від 31.05.2017 року на суму 4 922,27 грн. (за травень 2017 року).

Крім того, Орендодавцем виставлено на оплату рахунки-фактури за вищевказаний період користування Майном, а саме:

- рахунок-фактуру №ДП-0002028 від 31 грудня 2016 року на суму 4 632,79 грн. (за грудень 2016 року);

- рахунок-фактуру №ДП-0000166 від 31 січня 2017 року на суму 4 683,77 грн. (за січень 2017 року);

- рахунок-фактуру №ДП-0000365 від 28 лютого 2017 року на суму 4 730,60 грн. (за лютий 2017 року);

- рахунок-фактуру №ДП-0000556 від 31 березня 2017 року на суму 4 815,76 грн. (за березень 2017 року);

- рахунок-фактуру №ДП-0000737 від 30 квітня 2017 року на суму 4 859,10 грн. (за квітень 2017 року);

- рахунок-фактуру №ДП-0000933 від 31 травня 2017 року на суму 4 922,27 грн. (за травень 2017 року).

Вищезазначені рахунки-фактури отримано ФОП ОСОБА_2, про що свідчить підпис на їх других екземплярах (том 1, арк.с. 49-51). Проте, позивач вказує на те, що в порушення п.п. 3.1., 5.2. Договору оренди зазначені рахунки-фактури ОСОБА_5 не оплачені.

Пунктом 10.3. Договору оренди встановлено, що Договір може бути розірвано Орендодавцем в односторонньому порядку у разі невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань.

Відповідно до п. 10.7. Договору оренди чинність цього Договору припиняється достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням суду або у передбачених Договором випадках одностороннього розірвання Договору управленою Стороною.

Згідно приписів статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Позивач листом (повідомленням) про односторонню відмову від Договору оренди за вих. №3145/16 від 22.06.2017 року (далі - Повідомлення) повідомив відповідача про односторонню відмову у повному обсязі від Договору оренди та про його розірвання. Також ДП "Завод імені ОСОБА_1" вимагало повернути ОСОБА_5 протягом трьох робочих днів з моменту отримання даного листа та сплатити заборгованість за період з грудня 2016 року по травень 2017 року у сумі 28 644,29 грн.

Зазначене повідомлення 06.07.2017 року було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2, однак було повернуто з ПАТ "Укрпошта" у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Проте 01.09.2017 року лист про односторонню відмову від Договору оренди було вручено відповідачу особисто, що підтверджується підписом ОСОБА_2 на другому екземплярі повідомлення (том 1, арк.с. 40-42).

Таким чином, Договір оренди припинив свою дію з 01 вересня 2017 року, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань.

Пунктом 10.9. Договору оренди встановлено, що у разі припинення або розірвання Договору майно протягом трьох робочих днів повертається ОСОБА_5 ОСОБА_4 на підставі акта приймання-передавання. Майно вважається поверненим ОСОБА_4/Балансоутримувачу з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок складання акта приймання-передавання про повернення ОСОБА_4 покладається на ОСОБА_5.

Згідно п. 10.10. Договору якщо ОСОБА_5 не виконує обов'язки щодо повернення ОСОБА_4 має право вимагати від ОСОБА_5 сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за час прострочення.

Разом з тим, пункт 3.10. Договору оренди також передбачає, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди ОСОБА_5 сплачує орендну плату до дня повернення ОСОБА_5 за актом приймання-передачі включно.

Позивач вказує на те, що відповідач продовжує користуватися Майном за Договором оренди, суму заборгованості по орендній платі не погасив та майно згідно п. 10.9. Договору оренди Позивачу не повернув, у зв'язку з чим за період з червня 2017 року по вересень 2017 року заборгованість зросла на 20 124,20 грн. і становить 48 768,49 грн.

Так, позивач звертався до відповідача листом за вих. № 4364/15 від 22.08.2017 року щодо підписання та сплати актів здачі-прийняття робіт за Договором оренди за червень-липень 1017 року. Разом із листом на адресу ФОП ОСОБА_2 було направлено рахунки-фактури на оплату №№ДП-0001115 від 30 червня 2017 року (за червень 2017 року), ДП-0001302 від 31 липня 2017 року (за липень 2017 року) та акти здачі-приймання робіт №№ДП-0001127 від 30 червня 2017 року, ДП-0001325 від 31 липня 2017 року (том 1, арк.с 43-44, 52). Лист було отримано відповідачем 30.08.2017 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, але підписані екземпляри не були повернуті ОСОБА_5 та на теперішній час рахунки не сплачені.

Крім того, позивачем виставлено на оплату рахунок-фактуру №ДП-0001495 від 31 серпня 2017 року за оренду майна за серпень 2017 року, який також не було оплачено відповідачем.

Листом від 26.10.2017 року за вих. №5409/15 позивачем направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 акт здачі-приймання робіт №ДП-0001730 від 30 вересня 2017 року за оренду майна за вересень 2017 року для підписання, а також виставлено на оплату рахунок-фактуру №0001688 від 30 вересня 2017 року за вересень 2017 року на суму 5 106,13 грн. Зазначений лист було направлено засобами поштового зв'язку (том 1, арк.с. 53 - 54).

Вищевказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом зобов'язання відповідача повернути ДП "Завод імені ОСОБА_1" передане в оренду нежитлове приміщення на підставі акта приймання-передавання майна, а також стягнення з відповідача основної заборгованості за період з грудня 2016 року по вересень 2017 року в розмірі 48 768,49 грн., пені в розмірі 4 388,27 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 900,12 грн., 3% річних в розмірі 614,26 грн., штрафу в розмірі 4 876,85 грн. та неустойки за вересень 2017 року в розмірі 10 212,26 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. №2269-ХІІ (далі - Закон) передбачено правові наслідки припинення або розірвання договору оренди. Так, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ч. 1 ст. 27 Закону).

У разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику (ч. 3 ст. 27 Закону).

Згідно ст. 29 Закону за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України також передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В контексті наведеного, враховуючи припинення Договору оренди, виходячи зі змісту зміст п. 10.9. Договору та вищевказані норми Закону, позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлового приміщення: кімнати №№1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; 1-6; на 1-му поверсі, та кімнати підвалу №№ 0-1; 0-2; 0-3; 0-4; 0-5; одноповерхового громадського будинку літ. "А-1" (інв. № 100182), загальною площею 148,4 м.кв., за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 6А, на підставі акта приймання-передавання майна - є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши також позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором оренди в період з грудня 2016 року по вересень 2017 року в розмірі 48 768,49 грн. та неустойки за вересень 2017 року в розмірі 10 212,26 грн., суд керується наступним.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи, що пунктом 3.10. Договору передбачено сплату орендної плати (заборгованості, ураховуючи санкції) до дня повернення ОСОБА_5 за актом приймання-передачі включно, а також з огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів погашення боргу або ж повернення нерухомого майна, а відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в частині стягнення 43 662, 36 грн. за період з грудня 2016 року по серпень 2017 року підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Щодо орендної плати в розмірі 5 106,13 грн., нарахованої позивачем за вересень 2017 року та неустойки в розмірі 10 212,26 грн. нарахованої на підставі п. 10.10. Договору оренди також за вересень 2017 року, суд виходить з такого.

Правові наслідки невиконання наймачем обов'язку щодо повернення майна у разі припинення договору безпосередньо передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини 4 статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин.

Правова позиція щодо зазначеного питання викладена Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 910/12949/16, де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що господарські суди, задовольнивши позовні вимоги у даній справі повністю та стягнувши з відповідача одночасно і орендну плату, і неустойку відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, не прийняли до уваги те, що передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні 230 Господарського кодексу України. Одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що стягнення з відповідача, як орендаря, який не повернув майно з орендного користування у визначний договором строк, одночасно орендної плати в розмірі за вересень 2017 року та неустойки, передбаченої частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, також за вересень 2017 року, є неможливим.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5106,13 грн. орендної плати за вересень 2017 року.

Позовні вимоги в частині стягнення неустойки в розмірі 10 212,26 грн. є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за Договором оренди, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1 900,12 грн., 3% річних в розмірі 614,26 грн., пеню в розмірі 4 388,27 грн. та штраф 10% від суми основного боргу в розмірі 4 876,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції, суд приходить до висновку, що він відповідає нормам чинного законодавства та є арифметично вірним, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 900,12 грн. інфляційних втрат.

Розрахунок 3% річних в розмірі 614,26 грн. здійснено позивачем за період грудень 2016 - вересень 2017 року, однак, у зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати за вересень 2017 року, суд зазначає, що нарахування 3% річних можливе лише до серпня 2017 року.

Так, сума 3% річних яка підлягає стягненню, становить 606,29 грн. В решті позовної вимоги про стягнення 7,97 грн. річних слід відмовити, як безпідставно нарахованих.

Стосовно заявлених до стягнення у позові штрафу та пені суд зазначає таке.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216, частини першої статті 218 Господарського кодексу України також визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесені штраф і пеня (частина перша статті 230 цього Кодексу).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.3.8. Договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та ОСОБА_4 у визначеному п. 3.1. Договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату врахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.9. Договору оренди передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, ОСОБА_5 також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати за вересень 2017 року та виходячи із суми основного боргу, який складає 43 662, 36 грн., передбачена Договором оренди сума штрафу, що підлягає задоволенню, складає 4 366, 24 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 510,61 грн. штрафу та 66,46 грн. пені, нарахованої на заборгованість, що виникла у вересні 2017 року, суд відмовляє.

Суд також зазначає, що частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені за період з грудня 2016 року по серпень 2017 року та встановлено, що позивачем допущено помилку при здійсненні даного розрахунку. Так, нарахування за грудень 2016 року (сума орендної плати 4632,79 грн.), за січень 2017 року (сума орендної плати 4683,77 грн.) та за лютий 2017 року (сума орендної плати 4730,60 грн.) проведено з перевищенням шестимісячного строку, передбаченого статтею 232 Господарського кодексу України, на один календарний день (у кожному місяці відповідно).

Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 312,95 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір в розмірі 3 071,11 грн. підлягає стягненню з відповідача, а 128,89 грн. залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-5 20, 73-80, 86, 123, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; 61105, м. Харків, вул. Ньютона, буд. 12 Б, кв. 10, НОМЕР_2, виданий Нововодолазьким РО УМВС України в Харківській області 11 березня 1997р.) повернути Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" (; 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126) державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення: кімнати №№1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; 1-6; на 1-му поверсі, та кімнати підвалу №№ 0-1; 0-2; 0-3; 0-4; 0-5; одноповерхового громадського будинку літ. "А-1" (інв. № 100182), загальною площею 148,4 м.кв., за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 6А, на підставі акта приймання-передавання майна.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; 61105, м. Харків, вул. Ньютона, буд. 12 Б, кв. 10, НОМЕР_2, виданий Нововодолазьким РО УМВС України в Харківській області 11 березня 1997р.) на користь Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1" (; 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, п/р № 4 у АБ "Укргазбанк", м. Київ, МФО 320478, ІПН 97, № св. платника ПДВ 200115228) заборгованість за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 441дп від 01.08.2016 року: основний борг - 43 662,36 грн., пеня - 4 312,95 грн., інфляційні втрати - 1 900,12 грн., 3% річних - 606,29 грн., неустойка за вересень 2017 року - 10 212,26 грн., штраф - 4 366,24 грн., а також судовий збір в розмірі 3 071,11 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 07.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_7