ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 925/1150/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Білоуса В.В., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» міста Монастирище

представник позивача - Шляпін О.Ю.,

відповідач 1 - фізична особа-підприємець Ляхевич Тетяна Вікторівна,

відповідач 2 - фізична особа-підприємець Ляхевич Володимир Олександрович,

представник відповідачів - Супрун Н.П.,

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни та фізичної особи-підприємця Ляхевича Володимира Олександровича

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017

у складі колегії суддів: Іоннікової І.А. (головуючий), Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

та на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017

у складі судді Дорошенко М.В.

за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище (далі - КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище) до фізичних осіб-підприємців (далі - ФОП) Ляхевич Т.В. і Ляхевича В.О.

про стягнення 4 071, 24 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

1. 25.11.2005 між дочірнім підприємством «Теплокомуненерго» публічного акціонерного товариства «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод», правонаступником якого є КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, та ФОП Ляхевич Т.В. було укладено Договір № 127-Т на поставку теплової енергії в магазин «Перлина», відповідно до умов якого виробник (позивач) взяв на себе зобов'язання постачати споживачеві (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати надану послугу за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Договір від 25.11.2005 № 127-Т припинив свою дію 31.12.2012 у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений.

2. 01.06.2012 та 09.07.2012 супровідними листами КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище направляло ФОП Ляхевич Т.В. для підписання примірники проектів Договору від 29.05.2012 № 17-ТО про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного водопостачання та водовідведення (магазин «Перлина») та Договору від 09.07.2012 № 17-ТІ про надання послуг з централізованого опалення (магазин «Перлина»), які були залишені відповідачем-1 без підпису. Позивач не звертався до суду з позовом про укладення цих договорів за рішенням суду. Тобто, вказані вище договори є неукладеними.

3. Приміщення магазину «Перлина» є спільною частковою власністю ФОП Ляхевич Т.В. із спільною часткою 1/3, ФОП Ляхевич В.О. із спільною часткою 1/3 та Ляхевич С.В. із спільною часткою 1/3 та був створений внаслідок переобладнання жилих квартир № 20, № 21 і однієї кімнати квартири № 19 площею 14, 1 м2 на першому поверсі житлового багатоквартирного будинку по вул. Леніна, 130 (нині вул. Соборна, 130) у місті Монастирище Черкаської області, і відповідно є вбудованим у цей будинок приміщенням.

4. Судами встановлено, що система опалення приміщення магазину «Перлина» була складовою частиною внутрішньої будинкової системи централізованого опалення вказаного багатоквартирного будинку.

5. Відповідачі за розробленим у 2007 році Приватним малим підприємством «Політехнік» на замовлення ФОП Ляхевич Т.В. робочим проектом відключення від системи опалення приміщення магазину «Перлина» обладнали у цьому магазині горизонтальну систему опалення, підключену до внутрішньої будинкової системи опалення через засіб обліку, яку в період із 03.10.2013 по 01.05.2016 відповідачі не використовували, що підтверджується відповідними показниками цього засобу обліку (т. 1, а.с. 57).

6. У приміщенні магазину «Перлина» залишилися транзитні стояки централізованого внутрішнього будинкового опалення, через які у період із 03.10.2013 по 01.05.2016, як стверджує КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, ним фактично здійснювалося теплопостачання (централізоване опалення) магазину «Перлина» та надавалися послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

7. У період із 03.10.2013 по 01.05.2016 на підставі вказаних у робочому проекті відключення від системи опалення приміщення магазину «Перлина» показників тепловіддачі ізольованих транзитних стояків централізованого внутрішнього будинкового опалення у цьому магазині КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище за встановленими тарифами щомісячно визначав обсяги і вартість фактично спожитих відповідачами у магазині «Перлина» теплової енергії та послуг з технічного обслуговування внутрішніх будинкових систем теплопостачання, холодного водопостачання та водовідведення і надсилав рахунки ФОП Ляхевич Т.В. на оплату цих послуг, які відповідачами не оплачені (т. 1, а.с. 27-52).

8. 19.08.2016 КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище направило відповідачам досудове попередження від 19.08.2016 № 318 з вимогою про сплату заборгованості за спожиті теплову енергію та надані послуги в сумі 3 891, 10 грн, яка залишена відповідачами без задоволення (т. 1, а.с. 21).

Обґрунтування позову (позиції позивача у суді першої інстанції)

9. 20.09.2016 КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до ФОП Ляхевич Т.В. та ФОП Ляхевич В.О. про стягнення з відповідачів як солідарних боржників 4 071, 24 грн, з яких: 2 594, 07 грн основного боргу за спожиту теплову енергію та послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного водопостачання та водовідведення, 1 401, 89 грн пені, 5, 80 грн - 3% річних від простроченої суми, 69, 48 грн інфляційних втрат.

10. Позовні вимоги мотивовані тим, що за відсутності укладених договорів на теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов'язані оплачувати вартість отриманої теплової енергії та наданих послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло- та водопостачання та водовідведення відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 № 630. Вимоги зі сплати 3% річних та інфляційних втрат обґрунтовані частиною другою статті 625 ЦК України. Пеню в сумі 1 401, 89 грн позивач нарахував відповідно до Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

11. 21.02.2017 рішенням Господарського суду Черкаської області позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ФОП Ляхевич Т.В. на користь КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище 1 297, 03 грн основного боргу, 700, 95 грн пені, 34, 74 грн інфляційних нарахувань, 2, 90 грн - 3% річних і 689 грн витрат на сплату судового збору; стягнуто з ФОП Ляхевича В.О. на користь КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище 1 297, 03 грн основного боргу та 439 грн витрат на сплату судового збору.

12. Рішення суду мотивовано тим, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов'язку оплатити фактично отримані послуги. Оскільки рахунки на оплату послуг надсилались лише ФОП Ляхевич Т.В., то в неї виникло прострочення з оплати, а тому стягнення пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань правомірне лише стосовно відповідача-1. Суд дійшов висновків про стягнення заборгованості з відповідачів пропорційно їх часткам у праві спільної часткової власності на приміщення магазину «Перлина».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. 13.09.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін із тих підстав, що суд прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

14. 02.10.2017 ФОП Ляхевич Т.В. та ФОП Ляхевич В.О. подали касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017, в якій просять їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

15. 28.11.2017 КП «Теплокомуенерго» міста Монастирище подано відзив на касаційну скаргу, в якому наведено прохання залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

16. 14.12.2017 ФОП Ляхевич Т.В. та ФОП Ляхевич В.О. звернулися з доповненням до касаційної скарги, в якому скаржники просять скасувати прийняті у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

17. 27.12.2017 КП «Теплокомуенерго» було направлено заперечення проти відкриття касаційного провадження

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

18. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

19. Скаржники стверджують, що від КП «Теплокомуненерго» в судах попередніх інстанцій діяв представник Шляпін О.Ю., який не має належних повноважень на представництво, а тому суд першої інстанції не мав права проводити засідання від 21.02.2017, а мав відкласти розгляд справи.

20. По-друге, скаржники вважають, що судами не досліджено зміст проектів договорів від 29.05.2012 № 17-ТО та від 09.07.2012 № 17-ТІ, які позивач вважає доказом наявності договірних відносин між ним та відповідачами у сфері житлово-комунальних послуг, а тому порушили вимоги статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», застосувавши при вирішенні спору ті умови договору № 17-ТІ від 09.07.2012, які позивач не узгодив з відповідачем Ляхевич Т.В.

21. По-третє, скаржники стверджують, що при вирішенні спору у справі, суди безпідставно застосували Закон України «Про житлово-комунальні послуги», натомість мали застосувати Закон України «Про теплопостачання».

22. Скаржники, також, зазначають, що оскільки договори про теплопостачання між ними та КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище не укладені, то кількість спожитих гігакалорій та виставлених до сплати сум підтвердити неможливо.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

23. КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище у відзиві на касаційну скаргу вказує на відсутність обставин, передбачених статтею 77 ГПК України, які б зумовили неможливість вирішення господарським судом першої інстанції спору по суті в судовому засіданні 21.02.2017.

24. Також зазначено, що судами було встановлено, що договори від 29.05.2012 № 17-ТО та від 09.07.2017 17-ТІ між сторонами у справі не укладено, а тому у судів були відсутні підстави для їх дослідження. Оскільки відповідні договори на теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг Ляхевич Т.В. підписані не були, відповідачі зобов'язані оплачувати вартість теплової енергії та послуг відповідно до вимог закону та у визначених законом порядку та строках.

25. Щодо тверджень відповідачів про неможливість визначити обсяг спожитої енергії КП «Теплокомуненерго» вказує, що кількість теплової енергії в спірний період ним була визначена згідно з робочим проектом Приватного малого підприємства «Політехнік», розробленим на замовлення ФОП Ляхевич Т.В. у 2007 році.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

26.1.Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

26.2.Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

27. Закон України «Про теплопостачання»

27.1 Стаття 19. Основні принципи господарювання

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб'єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.

Теплогенеруючі організації, які використовують різні технології виробництва теплової енергії, мають рівні права доступу на ринок теплової енергії.

Споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У разі якщо така організація не є теплотранспортуючою, то теплотранспортуюча організація не має права відмовити теплогенеруючій організації у транспортуванні теплової енергії, якщо це дозволяють технічні можливості системи.

Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

29. Стосовно доводів касаційної скарги про те, що Шляпін О.Ю. не мав права представляти інтереси КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище у зв'язку з закінченням 09.02.2017 терміну дії повноважень, то судова колегія вважає їх безпідставними. Так, матеріали справи містять копію довіреності від 03.01.2017, якою КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище уповноважило представляти свої інтереси Шляпіна О.Ю. строком на один рік (т. 1, а.с. 239).

30. Щодо тверджень скаржників про те, що судами не досліджено зміст проектів договорів від 29.05.2012 № 17-ТО та від 09.07.2012 № 17-ТІ, то колегія суддів звертає увагу скаржників на те, що судами попередніх інстанцій лише встановлено факт неукладення вказаних договорів. Ні рішення суду першої інстанції, ні постанова суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на зазначених проектах договорів, вони не є підставою позовних вимог, а тому у судів були відсутні підстави для оцінки зазначених проектів договорів як доказів у справі.

Крім того, судова колегія констатує, що постановою Судових палат у цивільних і господарських справах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 з метою усунення неоднаковості застосування судами норм матеріального права наголошено на обґрунтованості стягнення заборгованості за надані комунальні послуги навіть за відсутності укладеного договору в силу пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

31. Інші доводи касаційної скарги зводяться до необґрунтованості стягнення з відповідачів сум заборгованості за отриману теплову енергію у зв'язку із реконструкцією приміщень. Ці доводи судова колегія вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за теплову енергію, що її фактично було поставлено до нежитлового приміщення, яке належить відповідачам. При цьому, статус нежитлового приміщення у даному випадку виник як наслідок перетворення житлових приміщень у нежитлові саме за волею відповідачів.

Окремо слід зауважити на неможливості перенесення транзитних стояків централізованого внутрішнього будинкового опалення за межі нежитлового приміщення, що належить відповідачам, із технологічних причин (невід'ємність спірної частини трубопроводу, яка належить до загальної системи опалення багатоквартирного житлового будинку).

Згідно з положеннями частини третьої статті 35 ГПК України (у редакції до 15.12.2017), які кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 75 ГПК України (у редакції після 15.12.2017), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, при розгляді справи № 925/869/14 за позовом Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго» Публічного акціонерного товариства «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод» до фізичної особи-підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни про стягнення суми було встановлено та зазначено Вищим господарським судом України в постанові від 11.06.2015, що робочий проект, розроблений ПМП «Політехнік» у 2008 році на замовлення відповідача-1 та виходячи з технічних умов, виданих позивачем на встановлення приладу обліку, не передбачає відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води приміщень № 20 і 21, як на цьому наполягав відповідач-1, а передбачає дві складових обігріву - «максимальне теплове навантаження приміщення складається з навантаження від втрат теплової енергії в ізольованих стояках та максимального теплового навантаження опалювальних приладів». Замовлення і виконання відповідачем-1 цього проекту, погодження його позивачем, під'єднання зміненої системи опалення приміщень № 20 і 21 до будинку, визначення розміру «розрахункових сумарних втрат тепла ізольованих трубопроводів магазину складають 362 Вт/год.» і є діями осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, з яких виникли цивільні права та обов'язки, тобто є правочином і є зобов'язанням.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4»).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували факт законного відключення квартир (приміщення магазину «Перлина») від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення магазину «Перлина» свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язані оплатити надані послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1706цс15.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Враховуючи викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

33. Керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни та фізичної особи-підприємця Ляхевича Володимира Олександровича залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 у справі № 925/1150/16 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Білоус

В. Погребняк