Суд
УХВАЛА

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 910/18051/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

учасники справи:

боржник - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва,

розпорядник майна - Капелюшний Ігор Вікторович,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 12.12.2017

у складі колегії суддів: Верховця А.А. (головуючого), Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 18.09.2017

у складі судді: Чеберяка П.П.

у справі № 910/18051/16

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві направлено безпосередньо до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/18051/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 06.02.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Статтею 289 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) встановлено порядок подання касаційної скарги, відповідно до якого, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Проте, за приписами підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Пунктом 17 частини першої Розділу XI "Перехідні положення" Закону № 2147-VІІІ визначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Закон України № 2147-VІІІ введено в дію 15.12.2017, при цьому на день звернення Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві з касаційною скаргою Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала своє функціонування.

Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2018 зупинено розгляд матеріалів касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві у справі № 910/18051/16 до закінчення перегляду у касаційному порядку об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/1396/16, оскільки вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі № 910/18051/16 було безпосередньо пов'язане із результатом касаційного перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/1396/16, в якій суд визнав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права (статті 289 ГПК у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу) у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншої палати.

23.02.2018 Верховний Суд у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/1396/16 ухвалив касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України передати колегії суддів Пєсков В.Г., Катеринчук Л.Й., Погребняк В.Я., визначеній протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 07.02.2018 для розгляду зазначеної касаційної скарги зі стадії відкриття провадження.

Зокрема, об'єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що хоча на даний час ЄСІТС не розпочала своє функціонування, але з урахуванням конкретних обставин, у касаційного суду наявна можливість прийняти касаційну скаргу у паперовій формі, яка подана безпосередньо до Верховного Суду, з урахуванням того, що з 05.02.2018 у суду наявний доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для перевірки представництва сторін та доступ до єдиної системи діловодства спеціалізованого суду, що забезпечує можливість отримання касаційним судом електронної копії судового рішення, і касаційний суд наділений повноваженнями, відповідно до частини першої статті 294 ГПК України, щодо витребування паперових справ з судів нижчих інстанцій.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, провадження у справі поновлюється, зокрема, за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Оскільки обставини, що викликали зупинення розгляду матеріалів касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві у справі № 910/18051/16, усунені, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне поновити розгляд матерів даної касаційної скарги.

Враховуючи висновок Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений в ухвалі від 23.02.2018 у справі № 910/1396/16, з метою забезпечення єдності судової практики Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснити перевірку матеріалів касаційної скарги на предмет дотримання скаржником вимог § 1 Глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, колегією суддів встановлено, що скаржником при поданні касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16, в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, не дотримано вимог § 1 Глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 288 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Разом з тим, підпунктом 14 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, який набув чинності з 15.12.2017, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 110 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, було визначено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Частина третя статті 105 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, визначала, що постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Оскаржувана Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 910/18051/16 прийнята та набрала законної сили - 12.12.2017, отже, останній день строку, встановленого для оскарження зазначеної постанови в касаційному порядку, припадає на 02.01.2018, оскільки 01.01.2018 був вихідним днем.

В даному випадку, касаційну скаргу було подано скаржником до суду касаційної інстанції - 01.02.2018, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга, тобто, з пропуском процесуального строку на касаційне оскарження.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу, в редакції від 15.12.2017, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З тексту касаційної скарги та п. 1 прохальної частини касаційної скарги, колегією суддів встановлено, що скаржник - Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 910/18051/16, яке міститься в тексті касаційної скарги, мотивоване тим, що про оскаржувану постанову Київського апеляційного господарського суду скаржник дізнався тільки 15.01.2018.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів визнає підстави щодо поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а наведені скаржником у клопотанні доводи необґрунтованими, оскільки те що скаржник дізнався про оскаржувану постанову тільки 15.01.2018 в даному випадку не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, навіть за вказаних скаржником обставин, подано ним касаційну скаргу до суду касаційної інстанції тільки 01.02.2018, тобто не в найкоротші строки. Також, колегія суддів зазначає, що як вбачається із тексту оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 910/18051/16, який розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в судовому засіданні 12.12.2017 був присутній представник Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Посвистак С.М. за довіреністю № 66/9/26-53-10-048 від 28.07.2017.

Оскільки скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 910/18051/16, яке міститься в тексті касаційної скарги, не підлягає задоволенню, а касаційна скарга Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, підлягає залишенню без руху на підставі ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом наведення інших підстав для поновлення строку.

Крім того, пунктом 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, визначено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону на момент подання касаційної скарги) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону на момент подання касаційної скарги) передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги у справі про банкрутство встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на момент подання заяви з грошовими вимогами) визначалось, що за подання до господарського суду заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяв про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяв про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною ставка судового збору складала 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600, 00 грн.

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 6 400, 00 грн (2 х 1 600,00 х 200 % = 6 400,00).

Проте, подані Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві матеріали касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16, в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а отже касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017.

Натомість скаржником в касаційній скарзі було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по суті, яке обґрунтоване тим, що на рахунках ГУ ДФС у м. Києві наявні кошти на сплату судового збору у зв'язку з розпочатим поетапним фінансуванням ДФС, але процедура отримання необхідної суми на сплату судового збору від органів Казначейства є тривалою та з труднощами.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Розглянувши вказане клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки наведені у клопотанні доводи, в силу вимог Закону на момент звернення із касаційною скаргою, не дають підстав для його задоволення. Заявником не підтверджено належними та допустимими доказами, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Крім того, сам заявник зазначає, що на рахунках ГУ ДФС у м. Києві наявні кошти на сплату судового збору.

Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на зазначене, у зв'язку з несплатою судового збору, Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому на час подання касаційної скарги розмірі - 6 400, 00 грн.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що Листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до Державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському районі,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16, в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 174, 230, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Поновити розгляд матеріалів касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

2. Відмовити в задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 910/18051/16.

3. Відмовити в задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору.

4. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16, в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, залишити без руху.

5. Надати Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві строк для усунення зазначених в даній ухвалі недоліків до 26 березня 2018 року.

6. Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві має право усунути недоліки щодо сплати судового збору у такий спосіб:

- надавши суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 6 400,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16.

7. Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві має право у термін до 26 березня 2018 року звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку навівши інші підстави для поновлення строку.

8. Докази усунення недоліків щодо сплати судового збору та заяву про поновлення строку направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко