ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 Справа № 917/2144/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», 01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд.9

до Фізичної особи - підприємця Гребенюк Олега Володимировича, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1

про стягнення 337340,77 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від позивача: Гапон О.Я., дов. №607/15-Н від 05.11.2015р. (ПАТ "Райффайзен банк Аваль")

від відповідача: не з'явилися

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи - підприємця Гребенюк Олега Володимировича про стягнення 337340,77 грн. заборгованості по відсоткам за період з 25.12.2010р. по 20.10.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором №010/07-2/678 від 05.12.2007р.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

05 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником за всіма правами та обов'язками ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із Статуту (Далі - «Позивач», «Банк», Кредитор») та Фізичною особою - підприємцем Гребенюк Олегом Володимировичем (Далі - «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір № 010/07-2/678 (Далі - «Кредитний договір»), згідно умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 326 622 грн. 00 коп. строком до 04.12.2017 року, а Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 15,75 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.

Відповідно до п. 3.3. та п.3.5. Кредитного договору надання Кредиту здійснювалося на підставі письмової заяви Позичальника у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми Кредиту з позичкового рахунку Позичальника на його поточний рахунок.

Таким чином, Банк виконав свої зобов'язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Сторони встановили, що нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості включно ( п. 3.6. Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.7. Кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати погашення Кредиту та процентів у строки, визначені Графіком погашення кредитної заборгованості рівними щомісячними платежами, починаючи з першого місяця користування кредитом.

Позичальник у свою чергу, зобов'язався використати Кредит на визначені

Договором цілі й в строки, передбачені Договором, забезпечити повернення кредиту, сплатити відсотки за його користування, відповідних комісій, неустойок, відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань за Договором ( п. 6.1. Кредитного договору).

З укладанням Кредитного договору Сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом даного Договору ( п. 4.2. Кредитного договору).

25 лютого 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (Далі - "Додаткова угода № 1»), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди п. п. 3.7. п. 3. Договору викласти у новій редакції.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 Позичальник, починаючи з 25.02.2009 року, зобов'язався здійснювати погашення основної заборгованості за кредитом та процентів у строки визначені Графіком погашення кредитної заборгованості рівними щомісячними платежами, починаючи з першого місяця користування кредитом.

Проте, всупереч вимогам п. 3.7. Кредитного договору, Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно з Графіком погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв'язку з чим Банк був змушений звернутися до суду з позов, про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Так, відповідно до Рішення Господарського суду Полтавської області від 27.04.2010 року по господарській справі № 16/13 позовні вимоги Банку було задоволено, а саме:

стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Гребенюка Олега Володимировича грошові кошти у розмірі: 279 340 грн. 65 коп.

Після ухвалення вищевказаного рішення відповідачем заборгованість за Кредитним договором не погашена, а тому банк нарахував відсотки в сумі 337340,77 грн. за період з 25.01.2010 по 20.10.2017р.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1,ч.4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору договір набуває чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення Позичальником заборгованості за Кредитним договором (позичкової заборгованості, процентів, за користування кредитом, штрафів та пені, відшкодування витрат та збитків Кредитора).

Так, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Отже, виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599 ЦКУ України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання - процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значені для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гребенюк Олега Володимировича (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд.9) 337340,77 грн. заборгованості за відсотками, 5060,11 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 15.03.2018р.

Суддя Іванко Л.А.