ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 справа № 905/2664/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача): суддів:Стойка О.В., Зубченко І.В. , Попков Д.О ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Склярук С.І. Дряхлов Є.О. - за довіреністю; Зучек Є.Н. - за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків
на рішення Господарського суду Донецької області
від21.12.2017 (повний текст підписано 22.12.2017)
у справі№ 905/2664/17 (суддя Н.В. Величко)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область
доРегіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків
провнесення змін до договору оренди
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область (Позивач) із позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків (Відповідач) про внесення змін до пункту 3.1. договору оренди ЦМК ДП "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" від 22.12.2010, доповнивши його реченням наступного змісту: "Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783. Зміни, визначені у цьому пункті, діють з 10.11.2016 року".

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.12.2017 позовні вимоги задоволено частково, внесено зміни до пункту 3.1. договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" № б/н від 22.12.2010, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, доповнено його реченням наступного змісту: "Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного рішення по справі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції проігноровано необхідність дотримання імперативно встановлених приписів законодавства для застосування понижуючого коефіцієнта до орендних ставок, а саме п.п. 5, 12 Методики розрахунку орендної плати, оскільки невід'ємними чинниками, необхідними для застосування у спірних правовідносинах Постанови КМУ № 783 від 02.11.2016, є включення до формули розрахунку орендної плати за цілісні майнові комплекси державних підприємств такої безумовної складової як "вартість нематеріальних активів за незалежною оцінкою на час оцінки об'єкта оренди", а також відповідність орендної ставки, визначеної в договорі оренди, Додатку 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу в редакції Постанови КМУ від 14.09.2011 № 961.

Також скаржник посилається на відсутність правових підстав для застосування орендної ставки в розмірі 70 відсотків та внесенні відповідних змін до договору оренди.

Від Позивача на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив, яким останній проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважав, що судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги Роз'яснення Фонду державного майна України, оскільки вони не є нормативно-правовим актом та мають виключно рекомендаційний характер. Зазначив, що предметом спору у даній справі є внесення змін, що стосуються порядку внесення орендної оплати, а не порядку її розрахунку.

В судовому засіданні 05.03.2018 оголошувалась перерва до 12.03.2018.

Представник Позивача в судовому засіданні вважав рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами факт укладення між сторонами договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" від 22.12.2010 (далі-Договір), предметом якого є (з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 02.06.2011) строкове платне користування цілісним майновим комплексом Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ", розташованим за адресою: 85000, Донецька область, місто Добропілля, проспект Шевченка, буд. 2 (надалі - підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки від 05.11.2010, зведеного акту інвентаризації майна цілісного майнового комплексу від 15.09.2010 та передавального балансу підприємства станом на 31.08.2010, і становить 1 569 160 721,96 грн.

Згідно до п. 3.1 Договору (в редакції договору № 1 від 02.06.2011), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базові місяці вересня 2010 року - 6 974 507,27 грн., а за лютий 2011, з урахуванням вартості державного майна, яке було введено в експлуатацію ДП "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" після дати оцінки та не було відображене в матеріалах інвентаризації та оцінки станом на 31.08.2010, складає - 7 535 830,41 грн. Відомості, що відображені у розрахунку орендної плати, що є додатком № 6 до договору оренди від 22.12.2010 року.

Відповідно до пункту 3.5 Договору, розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У пункті 10.1 сторони встановили строк дії договору - 49 років, що діє з 22.12.2010 до 22.12.2059 включно.

Зміни і доповнення цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні (п.10.3 Договору).

Додатком № 6 до договору оренди державного майна № б/н від 22.12.2010 сторонами погоджено розрахунок орендної плати за оренду державного майна - цілісного майнового комплексу Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" та встановлено для розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна орендну ставку як для підприємства паливної промисловості на рівні 6 відсотків.

Також сторонами не оспорюється власне листування, за змістом якого Позивач запропонував, а Відповідач - відмовився внести зміни до пункту 3.1 Договору оренди від 22.12.2010 у вигляді доповнення його реченням наступного змісту:

"Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783. Зміни, визначені у цьому пункті, діють з 10.11.2016 року."

Предметом спору у даній справі є внесення змін до пункту 3.1 Договору оренди, що стосуються порядку внесення орендної плати (пропорції її розподілу) до державного бюджету з урахуванням положень Постанови № 783 "Деякі питання управління державним майном".

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами цивільно-господарського законодавства щодо внесення змін до договору оренди з урахуванням особливостей, передбачених нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна")

Відповідно до цього Закону, однією із істотних умов договору оренди державного та комунального майна є орендна плата з урахуванням її індексації (стаття 10 Закону).

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

У статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін; розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

За змістом частин першої, другої статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

У справі, яка розглядається, не досягнувши домовленостей, Позивач звернувся до суду для вирішення цього питання в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", якою змінено (збільшено) орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств. Для використання цілісних майнових комплексів державних підприємств паливної промисловості встановлено орендну ставку на рівні 16 відсотків. Зазначені зміни набрали чинності з 20 вересня 2011 року.

Документального підтвердження укладення сторонами угоди про внесення змін до договору оренди від 22.12.2010 у зв'язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 961 матеріали справи не містять.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2016 року N 783 "Деякі питання управління державним майном", встановлено, що до 31 грудня 2019 року за згодою орендаря орендні ставки, визначені відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року N 786, застосовуються в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу. Таке правило застосування орендної ставки передбачено також для проведення розрахунків за договорами оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що укладені до набрання чинності цією постановою.

Задовольняючи вимоги в частині внесення змін до п.3.1 Договору, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783 "Деякі питання управління державним майном", є достатньою підставою для зміни умов договору оренди в цій частині.

Судова колегія не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав до внесення змін до Договору, за наступних підстав.

Свої вимоги щодо внесення змін до п.3.1 Договору в частин додання положення щодо застосування орендної ставки в розмірі 70% з посиланням на Постанову КМУ №738 від 02.11.2016, Позивач обґрунтовує обов'язковістю для контрагентів за Договором вимог діючого законодавства щодо встановлення або зміни орендної ставки державного та комунального майна.

Встановлено, що зазначений пункт Договору встановлює розмір орендної плати за базові місяці вересень 2010 року та лютий 2011 року в певно визначеній сумі без ПДВ, з посиланням на Додаток №6 до Договору, що відповідний розрахунок відображає.

Розмір орендної ставки, що була застосована при визначенні цієї суми за Договором та складає 6% від вартості цілісного майнового комплексу станом на 31.08.2010, зазначений в Додатку №6 до Договору, проте внесення змін до цієї умови Договору, тобто самого розміру орендної ставки та приведення її у відповідність з вимогами діючої Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу розрахунку - Позивач не вимагає.

За змістом зазначеної Постанови КМУ від 02 листопада 2016 року № 783 не встановлюються нові та не змінюються старі орендні ставки орендної плати за оренду державного та комунального майна, лише дозволяється їх тимчасове (до 31.12.2019 року) застосування в розмірі 70 % (за згодою орендаря).

Отже доводи Позивача та висновок суду першої інстанції стосовно зміни розміру орендної ставки за змістом наведеної Постанови КМУ - є безпідставними.

Крім того, як вбачається зі змісту цієї Постанови КМУ, можливість 70% відсоткового застосування такої ставки передбачена лише для ставок, що визначені відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 (ЗП України, 1996 р., N 2, ст. 57; 2011 р., N 71, ст. 2677), тобто в діючій редакції (зі змінами в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 р. N 961), згідно до якої розмір орендної ставки до договорів спірної категорії вставлений в 16%, тоді як в спірному Договорі узгоджено 6%.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач протягом останніх років двічі заявляв позови про зміну умов Договору, зокрема, в частині збільшення розміру орендної ставки до 16% згідно до вимог додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року N 786 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року N 961), проте судовими рішеннями по справах №37/379пд та №905/7046/13, що набрали чинної сили, йому було відмовлено.

Оскільки розмір орендної ставки в 6%, що встановлений в Додатку №6 "Розрахунок орендної плати за оренду державного майна - цілісного майнового комплексу Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГВІЛЛЯ" До Договору, не відповідає розміру орендної ставки в 16%, що встановлена в Додатку 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року N 786 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року N 961, що діяла також на момент прийняття спірної Постанови КМУ №738 від 02.11.2016), а отже і підстави щодо обмеження її розміру до 70% - відсутні.

Отже відсутні підстави до задоволення позовних вимог та внесення змін в п.3.1 Договору про застосування 70% встановленого обсягу орендної ставки відповідно до Постанови КМУ від 02.11.2016 за №783, оскільки, по перше - внесення таких змін до пункту, що визначає розмір орендної плати за базовий місяць є необґрунтованим; по-друге - зазначеною Постановою не змінюється та не встановлюється розмір орендної ставки, а лише дозволяється тимчасове застосування його обмеженого розміру для проведення розрахунків в певно визначений період; по-третє - розмір орендної ставки, що визначений в Договорі між сторонами такому обмеженню не підлягає в силу невідповідності в менший бік розміру орендної ставки, що підлягає обмеженню.

За вищенаведених підстав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків про внесення змін до пункту 3.1. договору оренди - задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2017 у справі № 905/2664/17 слід скасувати через порушення норм матеріального права.

По справі слід прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків про внесення змін до договору оренди - відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на Позивача, стягнувши з останнього на користь Відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2017 у справі № 905/2664/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків про внесення змін до договору оренди - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції - покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 400,00 грн.

Зобов'язати господарський суд Донецької області видати відповідний наказ

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

Д.О. Попков