РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018Справа № 910/21484/17

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНЕТ ТЕЛЕКОМ";

про стягнення 471 746,95 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Лялюк Л. В., представник, довіреність № 062/15/1/03-43 від 04.01.2018 р.;

Від відповідача: Федько В. О., представник, довіреність № б/н від 17.01.2018 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 450 292,80 грн. боргу, 16 203,30 грн. інфляційної складової боргу, 5 250,85 грн. трьох відсотків річних, а також 7 076,20 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року порушено провадження у справі № 910/21484/17, розгляд справи призначено на 23.01.2018 року.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 cправу № 910/21484/17 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Підготовче засідання у справі № 910/21484/17 призначено на 20.02.2018.

У судовому засіданні 20.02.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.02.2018 р. від представника відповідача надійшла письмова заява, за змістом якого останній визнав позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАНЕТ ГЕЛЕКОМ» 31.12.2015 укладено договір № ТМ-01-С/808 про встановлення сервітуту (далі - договір). Пунктом 9.1. Договору визначено строк його дії - до 31.12.2016р.

Пунктом 9.2. договору передбачено, що у разі, якщо одна із сторін не повідомить іншу за один календарний місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається пролонгованим на 1 (один) календарний рік на тих же умовах.

Враховуючи те, що згідно з пунктом 9.2. договору жодна із сторін не повідомляла одна одну про закінчення строку дії договору, договір є пролонгованим - до 31.12.2017.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.1. договору сервітуарію - відповідачу надано право обмеженого користування будівлями комунальної власності (надалі - об'єкт розміщення), що знаходяться за адресами зазначеними в Додатку № 1 до Договору для розміщення сервітуарієм своїх телекомунікаційних мереж, комплексу технічних засобів телекомунікацій; сервітуарій зобов'язується вносити підприємству - позивачу, щомісячну плату за користування об'єктом розміщення, відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 4.1.1. договору відповідач зобов'язується своєчасно та повному обсязі вносити плату за цим договором, у тому числі у разі внесення змін в складові розрахунків плати.

Пунктом 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору в період з лютого по вересень 2017 не сплатив на користь позивача орендні платежі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 450 292,80 грн., що також було визнанно відповідачем у своїй заяві від 20.02.2018 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 450 292,80 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором оренди, позивачем нараховано відповідачу 16 203,30 грн. інфляційної складової боргу та 5 250,85 грн. трьох відсотків річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем були правомірно нараховані відповідачу інфляційні втрати та три проценті річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 16 203,30 грн. інфляційної складової боргу та 5 250,85 грн. трьох відсотків річних, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на вищенаведене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 129, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 232-233, ст.ст. 236- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНЕТ ТЕЛЕКОМ" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 42, ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Владимирська, буд. 51, ) суму боргу в розмірі 450 292 (чотириста п'ятдесят тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 80 коп., 16 203 (шістнадцять тисяч двісті три) грн. 30 коп. інфляційних втрат, 5 250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 85 коп. 3% річних та 7 076 (сім тисяч сімдесят шість) грн. 20 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 01.03.2018 р.