ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" березня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/468/18

Суддя Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали позовної заяви

Приватного підприємства "Будівельний центр ХХІ Сторіччя",01011, м.Київ, Печерський район, вулиця Панаса Мирного, будинок 17

до Приватного підприємства "Компанія Енерджи", 02660, м.Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів, будинок 3

про визнання права власності на нерухоме майно

встановив:

Приватне підприємство "Будівельний центр ХХІ Сторіччя" звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Компанія Енерджи" про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам додаткової угоди №1 від 17.09.2009 до Договору про спільну участь у будівництві (про спільну діяльність) від 16.08.2009 зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю офісних виробничо-складських приміщень загальною площею 1691,5 кв. м., складське приміщення загальною площею 2267,7 кв.м., під’їзний з/д шлях загальною площею 30 п.м., складну бетонно-плитову технологічну площадку площею 8030 кв.м., огорожу, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична 172, вартістю 1 500 000 грн.

Проте позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 закону України “Про судовий збір” за подання до господарського суду з позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовну заяву немайнового характеру – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевіривши зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України суддя встановив наступні обставини.

За вимогу про визнання права власності на майно загальною вартістю 1 500 000 грн. позивач мав сплатити 22500 грн. судового збору.

На підтвердження виконання процесуального обов’язку сплати судового збору позивачем надано копію квитанції №22 від 07.03.2018 на суму 22500 грн.

Проте, згідно даних автоматизованої системи “Діловодство спеціалізованого суду” (ДСС) квитанція №22 від 07.03.2018 була використана Приватним підприємством "Будівельний центр ХХІ Сторіччя" в якості доказу оплати судового збору за подання іншої позовної заяви (справа №911/467/18, вх. № суду 480/18 від 07.03.2018). Тобто, фактично позивачем двічі використано один платіжний документ про сплату судового збору за подання двох різних заяв.

Наведене оцінюється як приховане нехтування процесуальним обов’язком оплати судового збору за пред’явлення кожного окремого позову, наслідком чого, за умови відсутності контролю справляння судового збору до державного бюджету з боку суду, стало б ненадходження грошових коштів до державного бюджету, які використовуються для матеріально-технічного забезпечення судової гілки влади.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що квитанція №22 від 07.03.2018 вже була використано позивачем за подання іншої позовної заяви, цей платіжний документ не може вважатись доказом сплати позивачем судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки фактично сума судового збору до державного бюджету не надходила.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Невиконання позивачем вимоги частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України відповідно до частини першої статті 174 цього Кодексу є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, Господарського процесуального кодексу України суддя

ухвалив:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк на усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви у встановлений строк надавши суду: належні докази, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі;

4. Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою, на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

5. Повідомити учасників судового процесу про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя                                 Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано 12.03.2018.