ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А ЛА

про відмову у видачі судового наказу

07.03.2018 м. Київ

Справа № 910/2279/18

Суддя Балац С.В., розглянувши

заяву: Васильківської міської ради;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД ТРАНСБУД ВПРОВАДЖЕННЯ";

про: видачу наказу про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

Васильківська міська рада (далі – позивач) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД ТРАНСБУД ВПРОВАДЖЕННЯ" (далі – відповідач) про стягнення 31.615,65 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.10.2017 у справі № 910/13536/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017, за позовом позивача до відповідача про визнання договору укладеним позов задоволено повністю, визнано укладеним між сторонами спору договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова.

Умовами п. 4.2 Договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова (далі – Договір) визначено, що за несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі відповідач сплачує пеню у розмірі 0,5 % облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за укладеним між сторонами спору Договором в період з 12.12.2017 по 22.02.2018 в сумі 31.615,65 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов‘язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за укладеним між сторонами спору Договором, які за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом забезпечення виконання зобов’язання за Договором.

Враховуючи викладені обставини суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заявлені вимоги не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 148, п. 3 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У видачі наказу - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац