Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року

м. Київ

справа № 910/6706/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Спільного українсько-англійського підприємства "Західна нафтова група" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантос Капітал" до 1) Спільного українсько-англійського підприємства "Західна нафтова група" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авуар-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум", про стягнення 292 044 788,74 грн,

за участю представників:

від позивача - Васильєва Т.С. (адвокат),

від відповідача 1 - Григорєва Н.В. (адвокат)

від відповідача 2 - не з'явилися,

від відповідача 3 - не з'явилися,

від третьої особи - Павликівський В.І. (адвокат)

Учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідачі 2, 3 не скористалися наданим законом правом на участь їх представників у судовому засіданні.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантос Капітал" (далі - ТОВ "Сантос Капітал", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Спільного українсько-англійського підприємства "Західна нафтова група" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ, відповідач - 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" (далі - ТОВ "Золотий Екватор", відповідач - 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Авуар-Сервіс" (далі - ТОВ "Авуар-Сервіс", відповідач - 3), 3-тя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (далі - ПАТ "Банк Форум"), в якому просило:

- стягнути солідарно із СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ та ТОВ "Золотий Екватор" на користь ТОВ "Сантос Капітал" заборгованість по Генеральному кредитному договору №0041/06/22-KL від 29.11.2006 в розмірі:

1 739 222,67 дол. США (що в еквіваленті національній валюті по курсу НБУ станом на 28.03.2017 складає 47 226 064,51 грн) - розмір основної заборгованості;

28 597,04 дол. США (що в еквіваленті національній валюті по курсу НБУ станом на складає 776511,10 грн) - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання в дол. США;

92 210,34 грн - пені за прострочення виконання зобов'язання в дол. США;

7 815 621,10 ЄВРО (що в еквіваленті національній валюті по курсу НБУ станом на 28.03.2017 складає 222 008 720,03 грн) - заборгованості за договором;

723 387,24 ЄВРО (що в еквіваленті національній валюті по курсу НБУ станом на 28.03.2017 складає 21 388 749,94 грн) - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання в ЄВРО;

552 532,82 грн - пені за прострочення виконання зобов'язання в ЄВРО;

- стягнути як з солідарного боржника з ТОВ "Авуар-Сервіс" на користь ТОВ "Сантос Капітал" в рахунок погашення заборгованості по Генеральному кредитному договору № 0041/06/22-KL від 29.11.2006 суму боргу в розмірі 100 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що станом на 28.03.2017 відповідач-1 допустив порушення взятих на себе зобов'язань за договором про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013 в частині своєчасного повернення грошових коштів згідно із графіком, встановленим в додатку № 1 до цього договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 (суддя Турчин С.О.) позовні вимоги задоволені частково, а саме: стягнуто солідарно з СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ та ТОВ "Золотий Екватор" на користь ТОВ "Сантос Капітал" заборгованість по Генеральному кредитному договору №0041/06/22-KL від 29.11.2006: основну заборгованість у розмірі 1 735 532,68 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.04.2017 становить 46 533202,90 грн, 3% річних у розмірі 28 597,04 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.04.2017 становить 766 745,50 грн, пеню за прострочення виконання зобов'язання в доларах США у розмірі 92 210,34 грн, основну заборгованість у розмірі 7 508 539,53 ЄВРО, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.04.2017 становить 214 002 522,00 грн, 3% річних у розмірі 127 667,30 ЄВРО, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.04.2017 становить 3 638 673,55 грн, пеню за прострочення виконання зобов'язання в ЄВРО у розмірі 552 532,82 грн.

Також, стягнуто солідарно з ТОВ "Авуар-Сервіс", СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ та ТОВ "Золотий Екватор" на користь ТОВ "Сантос Капітал" в рахунок погашення заборгованості по Генеральному кредитному договору № 0041/06/22-KL від 29.11.2006 суму боргу у розмірі 100 000,00 грн.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог. При цьому судом встановлено, що відповідач-1 у період з першого кварталу 2014 року по перший квартал 2017 року допустив порушення взятих на себе зобов'язань за договором про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013 щодо своєчасної сплати частин заборгованості згідно із графіком погашення заборгованості, у зв'язку з чим у позивача виникло право, передбачене пунктом 4 договору, на дострокове повернення всієї суми заборгованості.

Заборгованість відповідача-1 за Генеральним кредитним договором №0041/06/22-KL від 29.11.2006 підтверджена наявними в матеріалах справи банківськими виписками станом на 21.12.2011, довідкою ПАТ "Банк Форум" вих. № 5074/10.1.2 від 21.12.2011 та підтверджена сторонами у додаткових договорах до кредитного договору № 0041/06/22-KL-15 від 30.12.2010, № 0041/06/22-KL-16 від 30.05.2011 та безпосередньо у договорі про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Скарга була мотивована тим, що суд не дослідив належним чином обставини, які могли бути підставою для визнання правочину про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013 удаваним із метою приховування прощення боргу; що судом не взято до уваги, що положення Рамкового договору від 27.03.2013, які, як і положення правочину про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань свідчать про те, що відносини між ТОВ "Західна нафтова група" і ТОВ "Сантос Капітал" фактично зводяться до прощення боргу; що договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань визначає розмір заборгованості та графік погашення в іноземній валюті, що суперечить визначеному законодавством порядку використання іноземної валюти на території України.

Крім того, заявник зазначив про наявність постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 903/430/17, якою залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 25.07.2017 про задоволення позову щодо визнання недійсним договору про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 01.12.2013.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 (колегія суддів у складі: Куксов В.В., Корсакова Г.В., Яковлєв М.Л.) рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постанова мотивована доведеністю позовних вимог. Апеляційним судом також оцінено доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначено, зокрема, про відсутність підстав вважати договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань удаваним, а Рамкову угоду та правочин про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань договорами про прощення боргу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Спільне українсько-англійського підприємства "Західна нафтова група" у формі ТОВ у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, в позові відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скаржником зазначено, зокрема, що судами допущено порушення частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (в редакції до 15.12.2017) відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому заявник посилається на справу № 903/430/17 господарського суду Волинської області за позовом СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ до ТОВ "Санстос Капітал" та ТОВ "Золотий Екватор" про визнання правочину удаваним. Рішенням господарського суду Волинської області від 25.07.2017 у цій справі задоволено позов та визнано недійсним договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013, як удаваний правочин, який вчинено для приховання прощення боргу. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 рішення залишено без змін.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги касаційної скарги.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ТОВ "Сантос Капітал" у відзиві, наданому суду 05.12.2017, просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін, посилаючись на встановлення судами всіх обставин справи та правильне застосування норм чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення касаційної скарги.

Фонд гарантування вкладів ПАТ "Банк Форум" у поясненнях на касаційну скаргу, наданих суду 06.12.2017, просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати посилаючись на статті 35 ГПК України та 533 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги касаційної скарги.

В судовому засіданні представником СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої палати Верховного Суду з посиланням на те, що судами попередніх інстанцій у даній справі допущено відступлення від висновку Верхового Суду України щодо застосування статті 35 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).

Представники сторін, присутні у судовому засіданні, заперечили проти задоволення клопотання.

Колегія суддів відмовила у задоволенні вказаного клопотання, оскільки обставини, зазначені у ньому, не є підставами передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду в розумінні статті 302 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи встановлені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 29.11.2006 між АКБ "Банк Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум") та Спільним українсько-англійським підприємством "Західна нафтова група" у формі ТОВ укладено Генеральний кредитний договір № 0041/06/22-КL, до якого вносились зміни згідно із додатковими угодами від 29.11.2006, від 05.01.2007, від 29.11.2007, від 29.10.2008, від 28.11.2008, від 25.03.2009, від 21.08.2009, від 27.11.2009, від 28.01.2010, від 18.05.2010, від 31.05.2010, від 01.10.2010, від 14.12.2010, від 30.12.2010, від 30.05.2011.

Згідно із останніми змінами, внесеним додатковим договором № 0041/06/22-KL-16 від 30.05.2011, сторони з метою реструктуризації заборгованості позичальника перед банком, внесли зміни до пункту 1.1 кредитного договору, встановивши максимальний ліміт кредитування у розмірі 12 500 000,00 доларів США, а також визначили, що кредитні кошти надаються строком до 30.01.2014.

21.12.2011 між ПАТ "Банк Форум" (продавець) і ТОВ "Сантос Капітал" (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2.

Згідно з ч. 1 додатку 1 договору купівлі-продажу прав вимоги позичальником є СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ, а кредитним договором є Генеральний кредитний договір № 0041/06/22-KL-16 від 30.05.2011.

На виконання договору купівлі-продажу прав вимоги 21.12.2011 підписано Свідоцтво про відступлення.

02.12.2013 між ТОВ "Сантос Капітал" (кредитор) і СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ (боржник) укладено договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань, у преамбулі якого зазначено, що беручи до уваги Генеральний кредитний договір від 29.11.2006 № 0041/06/22-KL , а також договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 21.12.2011, згідно з яким право вимоги повернення кредитних коштів за Генеральним кредитним договором від 29.11.2006 № 0041/06/22-KL перейшло до ТОВ "Сантос Капітал", підтверджуючи станом на дату підписання договору наявність заборгованості (із зазначенням розміру заборгованості), з метою встановлення порядку виконання зобов'язань та забезпечення повного повернення заборгованості сторони уклали цей договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань.

У пункті 2 договору сторони домовились, що боржник зобов'язаний повернути суму заборгованості в строк до 31.12.2019 з урахуванням умов, визначених підпунктом 2.1 Договору.

Відповідно до підпункту 2.1 договору щоквартально сторони зобов'язані укладати додатковий договір про погашення частини заборгованості за кредитом, яке (погашення) має бути здійснено не пізніше 25-го числа останнього місяця відповідного календарного кварталу. Сума такого погашення визначатиметься за погодженням сторін. У випадку недосягнення згоди, щодо розміру заборгованості за кредитом, що належить до погашення у відповідному кварталі, або ухилення будь-якою із сторін від підписання відповідного додаткового договору, погашення заборгованості має здійснюватися відповідно до графіку, наведеного в додатку № 1 до цього договору (у разі ухилення боржника), або за іншою домовленістю сторін (у разі ухилення кредитора).

Відповідно до пункту 4 договору у разі порушення боржником строків сплати суми заборгованості, зазначених у додаткових договорах про погашення частини заборгованості за кредитом та/або у графіку, наведеному в додатку № 1 до договору, більш ніж 3 рази, не враховуючи частину боргу, яка може бути відступлена кредитором, кредитор має безумовне право на дострокове повернення всієї суми заборгованості, а боржник зобов'язаний сплатити таку суму заборгованості на першу вимогу кредитора.

Виконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором № 0041/06/22-КL від 29.11.2006 (а також усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому) забезпечене наступними договорами:

1. Договором поруки від 25.06.2011 № 03/11, укладеним між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Золотий Екватор", відповідно до умов якого відповідач - 2 поручився перед кредитором за виконання Спільним українсько-англійським підприємством "Західна нафтова група" у формі ТОВ у повному обсязі зобов'язань.

2. Договором поруки від 11.04.2014 № 11/04, укладеним між ТОВ "Сантос Капітал" та ТОВ "Авуар-Сервіс", в якому визначено, що зазначений договір укладено в забезпечення виконання Генерального кредитного договору № 0041/06/22-КL від 29.11.2006 разом із всіма змінами та доповненнями до нього, договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 21.12.2011 та договору про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013.

З матеріалів справи вбачається, що підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013 щодо своєчасного повернення грошових коштів згідно із графіком, встановленим в додатку №1 до цього договору.

Вказаний договір було укладено з метою встановлення порядку виконання зобов'язань та забезпечення повного повернення заборгованості за Генеральним кредитним договором від 29.11.2006 № 0041/06/22-KL та з урахуванням договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 21.12.2011, згідно якого право вимоги повернення кредитних коштів за Генеральним кредитним договором від 29.11.2006 № 0041/06/22- L перейшло до ТОВ "Сантос Капітал".

При цьому суди попередніх інстанцій, встановивши порушення відповідачем графіка проведення розрахунків, передбаченого договором від 02.12.2013, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Проте із матеріалів справи вбачається, що 16.08.2017 відповідачем-1 до суду апеляційної інстанції подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 903/430/17 за позовом СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ до ТОВ "Сантос Капітал" та ТОВ "Золотий екватор" про визнання удаваним договору від 02.12.2013.

В подальшому, а саме 13.09.2017, СП "Західна нафтова група" у формі ТОВ було надано апеляційному суду клопотання про долучення доказів, а саме копії резолютивної частини постанови Рівненського апеляційного господарського суду у вищевказаній справі.

19.09.2017 відповідачем - 1 подано суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, до яких було долучено рішення та постанову судів двох інстанцій у справі № 903/430/17.

Апеляційний господарський суд клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі залишив без задоволення з огляду на те, що підстави для зупинення провадження у даній справі відпали, оскільки Рівненським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі № 903/430/17 від 12.09.2017, якою залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 25.07.2017 про задоволення позову.

При цьому у тексті постанови суду апеляційної інстанції міститься посилання на те, що 13.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів відповідачем-1 подано клопотання про долучення доказів у справі.

Відповідно до статті 101 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Проте апеляційний суд, в порушення вищевказаних законодавчих приписів, клопотання про долучення доказів не розглянув, обмежившись лише посиланням на те, що таке клопотання було подано стороною, але самі докази, а саме постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 903/430/17, долучив до матеріалів справи.

При цьому, долучивши до матеріалів справи зазначену постанову Рівненського апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 25.07.2017 про задоволення позову, суд апеляційної інстанції не дав оцінки висновкам, викладеним у згаданій постанові щодо визнання недійсним договору 02.12.2013 при тому, що підставою для стягнення коштів у даній справі є невиконання зобов'язань саме за договором від 02.12.2013. Крім того, апеляційний суд не дав оцінки тій обставини, що рішення господарського суду Волинської області від 25.07.2017 набрало чинності після залишення його без змін постановою апеляційної інстанції, прийнятою 12.09.2017, тобто до прийняття постанови у даній справі.

Суд касаційної інстанції зазначає, що згідно з п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, остаточне 17.11.2014: "... принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)."

За наведених обставин висновки суду апеляційної інстанції не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги щодо порушення апеляційним господарським судом статей 43, 101 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) стосовно повноти розгляду всіх обставин справи.

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлене у цій справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду необхідно врахувати викладене, вирішити питання щодо наданих сторонами доказів та у разі прийняття цих доказів надати оцінку висновкам, викладеним у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 903/430/17, зокрема щодо дійсності правочину, на підставі якого заявлено до стягнення заборгованість та, відповідно, наявності чи відсутності підстав для стягнення заявлених коштів, всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі (зокрема про те, що: договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань від 02.12.2013 укладено з метою приведення відносин сторін у відповідність до умов Рамкового договору від 27.03.2013, який, в свою чергу, укладений з метою прощення боргу, а відтак договір від 02.12.2013 є удаваним правочином, вчиненим для приховання прощення боргу; спірний договір не мав на меті встановлення обов'язків зі сплати заборгованості, а був направлений на формальне документування визначеного сторонами прощення боргу; договір про встановлення порядку виконання грошових зобов'язань визначає розмір заборгованості та графік погашення в іноземній валюті, що суперечить визначеному законодавством порядку використання іноземної валюти на території України), а також аргументи, викладені у відзивах та поясненнях на касаційну скаргу, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на встановлення касаційним судом підстав для направлення справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301 306, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Спільного українсько-англійського підприємства "Західна нафтова група" у формі товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справі № 910/6706/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є. Краснов

Судді Г. Мачульський

І. Кушнір