КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа№ 910/2673/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ „Укргазидобування": Зубар О.В. - довіреність № 2-482 д від 02.01.18

від ПАТ „Укртранснафта": Шевцова Т.М. - довіреність № 30 від 23.01.18

від ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України": Юзвенко В.Г. - довіреність №87/17 від 27.12.17

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року

у справі № 910/2673/13 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Укртранснафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Тотем"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у справі № 910/2673/13, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.05.2017 року, ліквідовано ТОВ „Тотем" як юридичну особу у зв'язку із банкрутством, провадження у справі припинено. Витрати на оплату грошової винагороди ліквідатору покладено на кредиторів пропорційно розміру їх вимог до боржника, зокрема, стягнуто з ПАТ „Промінвестбанк" на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. витрати на оплату грошової винагороди та відшкодування його витрат у розмірі 48 671,38 грн. та з ПАТ „Укргазвидобування" - у розмірі 14 056,58 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ „Промінвестбанк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року в частині стягнення з ПАТ „Промінвестбанк" на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. витрати на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому в розмірі 48 671,38 грн. та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПАТ „Промінвестбанк" на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. 17 487,56 грн.

Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ „Укргазвидобування" також звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року в частині стягнення з ПАТ „Укргазвидобування" на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. 14 056, 58 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити арбітражному керуючому у стягненні відповідних витрат з ПАТ „Укргазвидобування".

Подані апеляційні скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначені апеляційні скарги у справі № 910/2673/13 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Сотнікова С.В., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційні скарги ПАТ „Промінвестбанк" та ПАТ „Укргазвидобування" прийнято до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 26.12.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ПАТ „Укртранснафта" та арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. надійшли відзиви на апеляційну скаргу.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частинами 1, 3 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на вказані норми процесуального законодавства, розгляд справ судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, тобто без проведення підготовчого засідання.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснювати розгляд справи в порядку § 3 глави 1 розділу IV ГПК України, оскільки апеляційна скарга прийнята до провадження та її розгляд призначений в судовому засіданні ухвалою від 11.12.2017 року до набрання чинності новою редакцією ГПК України.

В судовому засіданні 26.12.2017 року оголошено перерву у справі до 18.01.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.01.2018 року для розгляду справи № 910/2673/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Верховець А.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 року вищевказаною колегією суддів справу № 910/2673/13 за апеляційними скаргами ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ „Укргазвидобування" прийнято до провадження.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ДК „Газ України" та від арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. надійшли відзиви на апеляційні скарги.

Ухвалою суду від 18.01.2018 року відкладено розгляд справи на 01.02.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

26.01.2018 року через відділ документального забезпечення суду від представника ПАТ „Укргазвидобування" надійшли письмові пояснення на відзив арбітражного керуючого.

26.01.2018 року засобами електронного зв'язку та 29.01.2018 року засобами поштового зв'язку від ліквідатора банкрута надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 01.02.2018 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить доручити Господарському суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 29.01.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ „Тотем" арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/2673/13.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора ТОВ „Тотем" арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. надійшли додаткові письмові пояснення по справі та клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання часу для подання висновку експерта з питань права щодо правозастосування у даній справі окремих норм права.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року розгляд справи відкладено на 01.03.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив від 14.12.2017 року та письмові пояснення ліквідатора, а від представника ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" - заперечення на додаткові письмові пояснення арбітражного керуючого.

Арбітражний керуючий Ярмолінський Ю.В. в судове засідання 01.03.2018 року не з'явився, надіславши до його початку засобами електронного зв'язку клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано відсутністю можливості прибути в судове засідання з підстав погіршення погодних умов.

Представники ПАТ „Промінвестбанк" та інших учасників провадження в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення відповідної ухвали суду апеляційної інстанції від 01.02.2018 року.

Розглядаючи заявлене клопотання, судова колегія зауважує, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої довіреності на представництво інтересів арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В., видана останнім 17.11.2017 року, на ім'я Крупи Р.А., Заінковської В.В. та Стрілецької В.Д., строком дії до 17.11.2020 року.

Таким чином, арбітражний керуючий Ярмолінського Ю.В., не маючи можливості бути присутнім в судовому засіданні особисто, не був позбавлений права забезпечити явку в судове засідання свого представника.

Крім того, колегія суддів враховує, що представник Ярмолінського Ю.В. Крупа Р.А. був присутній в судовому засіданні 26.12.2017 року та надав пояснення по суті спору.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, у зв'язку з обмеженим строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та відсутністю можливості чергового відкладення розгляду справи у зв'язку із закінченням відповідних строків, беручи до уваги те, що явка представників учасників провадження у справі обов'язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, враховуючи надання пояснень представником арбітражного керуючого по суті спору в судовому засіданні 26.12.2017 року та зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов'язком, з метою безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників осіб, які не з'явились.

Представники ПАТ „Укргазидобування" ПАТ „Укртранснафта" ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали, просили їх задовольнити.

01.03.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників впровадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ „Промінвестбанк" підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ПАТ „Укргазвидобування" - задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року - скасуванню в оскаржуваній кредиторами частині, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/2673/13 про банкрутство ТОВ „Тотем", порушена ухвалою суду від 11.03.2013 року за заявою ПАТ „Укртранснафта".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2013 року за наслідками розгляду справи в попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Постановою суду першої інстанції від 22.07.2013 року боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2013 року визнано кредиторські вимоги ПАТ „Укргазвидобування" до ТОВ „Тотем" на суму 1 505 971,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року визнано конкурсні кредиторські вимоги ПАТ „Промінвестбанк" до боржника на загальну суму 298 483,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Тотем" на загальну суму 13 961 168,72 грн.

07.07.2017 року від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. надійшло клопотання про затвердження поданого звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та ліквідацію банкрута.

11.08.2018 року від ліквідатора надійшло клопотання про затвердження звітів арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат та про стягнення з кредиторів на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. відповідних сум пропорційно розміру їх вимог до боржника.

За наслідками розгляду поданих арбітражним керуючим клопотань ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у справі № 910/2673/13, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.05.2017 року, ліквідовано ТОВ „Тотем" як юридичну особу у зв'язку із банкрутством, провадження у справі припинено. Витрати на оплату грошової винагороди ліквідатору покладено на кредиторів пропорційно розміру їх вимог до боржника, зокрема, стягнуто з ПАТ „Промінвестбанк" на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. витрати на оплату грошової винагороди та відшкодування його витрат у розмірі 48 671,38 грн. та з ПАТ „Укргазвидобування" - у розмірі 14 056,58 грн.

ПАТ „Промінвестбанк" та ПАТ „Укргазвидобування" з даною ухвалою суду не погодилися в частині стягнення з них грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за період здійснення ліквідаційної процедури та в апеляційних скаргах, з урахуванням поданих пояснень вказують, що діючими нормами законодавства про банкрутство не передбачено стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів пропорційно їх вимогам до боржника.

Оскільки апелянти оскаржують ухвалу місцевого господарського суду лише в частині стягнення з них коштів, то вказана ухвала в іншій частині щодо затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу банкрута та ліквідацію останнього і припинення провадження у справі, а також в частині стягнення коштів на оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора з інших кредиторів у відповідності до ч. 1 ст. 269 ГПК України не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній скаржниками частині, колегія суддів вбачає підстави для її скасування, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно положень ст. 115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 вказаного закону грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Згідно ч. 7 ст. 115 Закону про банкрутство звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

З аналізу вище зазначених норм чинного законодавства можна зробити висновок, що звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів, а звіт за підсумками судових процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації) - затверджений господарським судом.

З поданих звітів про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого Ярмолінського Я.В., вбачається, що розмір грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ТОВ „Тотем", а також витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням покладених на нього обов'язків за період з 06.06.2014 року по 17.05.2017 року становить 132 317,05 грн.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, вказані звіти були предметом дослідження судом, за наслідками розгляду яких на підставі дослідження протоколів комітету кредиторів боржника (протокол № 4 від 30.01.2015 року, № 6 від 27.02.2015 року, №7 від 31.03.2015 року, № 8 від 15.05.2015 року, № 9 від 15.06.2015 року, № 10 від 15.07.2015, року, № 11 від 14.08.2015 року, №12 від 16.09.2015 року, № 13 від 16.10.2015 року, № 14 від 18.12.2015 року, № 15 від 15.01.2016 року, № 16 від 26.07.2016 року, № 17 від 28.12.2016 року, від 27.02.2017 року, від 18.05.2017 року) ухвалою суду від 06.11.2017 року клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого задоволено частково.

Тобто, враховуючи норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, та рішення комітету кредиторів, здійснивши перерахунок заявлених до затвердження сум, судом першої інстанції затверджено звіти арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ „Тотем" з 06.06.2014 року по 17.05.2017 року на загальну суму 130 033,08 грн.

Вказана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась, а відтак є чинною.

Задовольняючи клопотання арбітражного керуючого та ухвалюючи рішення щодо стягнення зазначених вище сум з кредиторів, які включено до реєстру вимог кредиторів, пропорційно їх вимогам до боржника, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди ліквідатору чи відшкодування його витрат, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, оскільки законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 Закону про банкрутство сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч. 6 ст. 115 Закону про банкрутство).

Господарський суд має право зменшити розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, комітетом кредиторів не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Колегія суддів зауважує, що створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого є правом, а не обов'язком комітету кредиторів боржника.

Таким чином, діючими нормами інших джерел для оплати грошової винагороди арбітражного керуючого законодавством не передбачено, як і не передбачено стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів, а також застосування принципу пропорційності такого стягнення.

На наведену обставину місцевий суд уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про стягнення зі скаржників грошової винагороди та відповідних витрат за період виконання повноважень ліквідатора.

Відповідно до ст.6 і 19 Конституції України: державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Закону про банкрутство визначено, що витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута задовольняються у першу чергу.

Таким чином, судова колегія вважає, що заявлені до стягнення вимоги ліквідатора підлягають включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Разом з тим, ч. 5 ст. 45 Закону про банкрутство передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

За вказаних вище обставин, оскільки оскаржуваною ухвалою господарського суду міста Києва затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника, ліквідовано юридичну особу ТОВ „Тотем" у зв'язку із банкрутством, а провадження у справі припинено, то вимоги ліквідатора, які складають грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора та витрати останнього за період здійснення ліквідаційної процедури з 06.06.2014 року по 17.05.2017 року на загальну суму 130 033,08 грн. вважаються погашеними у зв'язку з недостатністю майна для їх задоволення, з огляду на що у задоволенні відповідного клопотання арбітражного керуючого про покладення обов'язку зі сплати зазначених сум на скаржників пропорційно їх вимогам необхідно відмовити.

Доводи ліквідатора про те, що оплата грошової винагороди та інших витрат арбітражного керуючого під час виконання ним своїх обов'язків є за своєю суттю судовими витратами, пов'язаними із розглядом справи, що передбачені нормами ГПК України, а відтак повинні відшкодовуватись судом за рахунок кредиторів під час затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі, колегією суддів відхиляються, оскільки суперечать положенням ст. 45 Закону про банкрутство, який має пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у даній справі в частині стягнення на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. витрат на оплату грошової винагороди та відшкодування його витрат з ПАТ „Промінвестбанк" у розмірі 48 671,38 грн. та з ПАТ „Укргазвидобування" у розмірі 14 056,58 грн. прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали у наведеній частині з прийняттям нового рішення про відмову ліквідатору у задоволенні поданого клопотання.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, у зв'язку із задоволенням апеляційних скарг, з арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. на користь ПАТ „Промінвестбанк" та ПАТ „Укргазвидобування" підлягає стягненню по 1 600,00 грн. за подання апеляційних скарг.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 8 Закону про банкрутство у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

В інших випадках (при оскарженні інших судових рішень, прийнятих у справі про банкрутство, але не передбачених нормами частини 3 статті 8 Закону про банкрутство) касаційне оскарження таких судових рішень в касаційному порядку та здійснення касаційного провадження не допускається.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому положення частини третьої статті 8 Закону про банкрутство слід розуміти як такі, що встановлюють деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, що полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання ним своїх обов'язків у справі, а також про відшкодування сум грошової винагороди арбітражному керуючому із завершенням апеляційного провадження. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 903/33/15 та від 27.01.2016 року у справі № 922/4908/13).

За таких обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду є остаточною та не підлягає оскарженню до Вищого господарського суду України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у справі № 910/2673/13 задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у справі № 910/2673/13 задовольнити.

3. Ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року у справі № 910/2673/13 в частині стягнення на користь арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. витрат на оплату грошової винагороди та відшкодування його витрат з ПАТ „Промінвестбанк" у розмірі 48 671,38 грн. та з ПАТ „Укргазвидобування" у розмірі 14 056,58 грн., скасувати.

4. Прийняти в скасованій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В.

5. Стягнути з арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича (18021, м. Черкаси, вул. Припортова, 42/1, оф. 55; ідентифікаційний код ) на користь ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ідентифікаційний код 00039002) 1 600,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича (18021, м. Черкаси, вул. Припортова, 42/1, оф. 55; ідентифікаційний код ) на користь ПАТ „Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) 1 600,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити господарському суду міста Києва видати накази.

8. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

9. Справу № 910/2673/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 06.03.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко