ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/17/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО",

вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ, 03150

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення страхового відшкодування в сумі 43 194 грн 42 к.

представники сторін не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 43 194 грн 42 к.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2018 року.

Ухвалою суду від 30.01.2018 року відкладено підготовче засідання на 15.02.2018 року.

Ухвалою суду від 15.02.2018 року підготовче засідання у справі закрито, розгляд справи призначено по суті на 15.03.2018 року.

Позиція позивача.

Позивач вказав, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування", умов договору добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 22.01.2014 року, на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ "СК "ВУСО" було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок вигодонабувача (відповідно до листа №10.1-186/67-7541 від 19.05.2017 року) у розмірі 43 194, 42 грн, що підтверджується страховим актом №4337-2 від 31.05.2017 року та платіжним дорученням №11545 від 31.05.2017 року.

З посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач вказав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач вказав на те, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, цивільна відповідальність якої, на момент настання страхового випадку, була застрахована в ПрАТ "СК "Галицька" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ9759950.

За словами позивача 04.08.2017 року за вих.№6032 на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою про відшкодування суми понесених збитків, проте станом на дату подачі позовної заяви сума боргу залишається несплаченою в повному обсязі.

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (надалі за текстом - страховик) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 22.01.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Land Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13-15).

19.10.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП), за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ "СК "ВУСО" автомобіль.

Відповідно до довідки про обставини ДТП, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 (а.с.18). Вина вказаної особи встановлена Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року (а.с.19).

Відповідно до витягу з полісу АІ 9759950 цивільно-правова відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована в ПрАТ "СК "Галицька".

Відповідно до умов договору одним з страхових випадків є подія - дорожньо-транспортна пригода - ризик пошкодження чи знищення застрахованого ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме події, що сталася в процесі руху ТЗ, в результаті якої заподіяні збитки застрахованому ТЗ.

Відповідно до п.16.6. договору розмір страхового відшкодування у разі пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ розраховується на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ і документів, які підтверджують факт страхового випадку у розмір заподіяного збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку.

Відповідно до п.5.2. договору підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, рекомендованої страховиком.

Відповідно до висновку №083/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом 23.01.2017 року, ринкова вартість транспортного засобу становить 886659 грн 84 к., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Land Rover Freelander, державний номер НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 19.10.2016 року становить 141 659 грн 73 к., (а. с. 26-27).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, розмір матеріальної шкоди становить 43 194 грн 42 к. (а.с.35). Відповідно до вказаного розрахунку було застосовано коефіцієнт пропорційності при розрахунку матеріальної шкоди, оскільки ринкова вартість ТЗ на момент ДТП перевищує дійсну вартість ТЗ на момент укладення договору страхування.

Подані позивачем докази, а саме: договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 22.01.2014 року, довідка №787416 про дорожньо-транспортну пригоду від 19.10.2016 року, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року, заява на виплату страхового відшкодування, висновок №083/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, розрахунок суми страхового відшкодування, страховий акт №4337-02 від 31.05.2017 року, платіжне доручення №11545 від 31.05.2017 року, витяг з полісу АІ 9759950 - визнаються судом належними та допустимими, та такими, що взяті судом до уваги при прийнятті рішення по справі.

Оцінка аргументів учасників справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову та норми права, застосовані судом.

В спірному випадку, доводи позивача визнаються судом обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У даному випадку існує основне зобов'язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою , відповідальною за збитки , - з іншого. Однак, тут відбувається зміна осіб у зобов'язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов'язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав . Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.

Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положень п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Зокрема відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме відповідно до вимог абзацу десятого ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобам збитки, пов'язані з відновлюваним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Суд дослідивши подані позивачем докази, визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

В спірному випадку подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ч.1 ст. 22, ст. 979, ч.1 ст. 988, ст. 993 Цивільного кодексу України, п.2.1 ст.2, п.22.1 ст.22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 73, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, / на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" /03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, / 43 194 грн 42 к. (сорок три тисячі сто дев'яносто чотири гривні 42 к.) страхового відшкодування та судовий збір в розмірі 1600 грн (одна тисяча шістсот гривень).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2018

Суддя Фрич М.М.