ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р.Справа № 922/4197/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетафарм" (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 313, офіс 509)
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, б. 223, кімната 8-9)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, адвокат, договір від 23.10.2017;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тетафарм" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Радій, ЛТД", в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 102420,88 грн., з яких: 85611,69 грн. - заборгованість за Договором поставки № 109-Хв/14 від 01.11.2014, 11103,08 - пеня, 4437,09 грн.- інфляційні втрати, 1269,02 грн. -3% річних. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. та витрати на оплату послуг з надання правової допомоги за Договором про надання правових послуг № 23/10/17-06 у сумі 12841,00 грн. позивач також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.12.2017 о 12:00 годині.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2017 призначено справу №922/4197/17 до розгляду в порядку загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 09 год. 40 хв. 24.01.2018.

03.01.2018 від позивача до суду із супровідним листом (за вх. № 175) надійшли додаткові документи, які долучені судом до матеріалів справи.

15.01.2018 представником відповідача до суду наданий відзив на позов (за вх. № 1017), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду від 24.01.2018 року, відкладено підготовче засідання до 14 лютого 2018 року о 12:00 год.

25.01.2018 року від представника позивача, через канцелярію суду (вх.№2186) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошував на тому, що відповідач у Відзиві на позовну заяву виклавши свою позицію не заперечує та не спростовує факту отримання товару згідно видаткових накладних за Договором поставки № 109-Хв/14 від 01 листопада 2014 року, тому доводи Відповідача не повинні прийматися до уваги судом з огляду на цю обставину.

25.01.2018 року від представника позивача, через канцелярію суду (вх.№2190) надійшло клопотання про застосування відповідно до вимог ч.1 ст.131 ГПК України до відповідача заходів процесуального примусу .

30.01.2018 року представник позивача надав до суду із супровідним листом (за вх. № 2555 ) на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2017 року документи, які долучені судом до матеріалів справи.

31.01.2018 представник позивача надав до суду із супровідним листом (за вх. № 2643) пояснення щодо оплати адвокатських послуг ТОВ "Тетафарм" Адвокатському об'єднанню "Шевердін і партнери", які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2018 року, розгляд справи відкладено до 13.03.2018 року.

01.03.2018 представник позивача надав до суду пояснення (за вх. № 5705) щодо оплати адвокатських послуг ТОВ "Тетафарм" Адвокатському об'єднанню "Шевердін і партнери", які долучені судом до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 13.03.2018 з'явився представник позивача.

Відповідач свого представника в судове засідання 13.03.2018 року не направив, ухвали суду від 14.02.2018 року та від 22.0.2018 року які були направлені на адресу відповідача були повернуті до суду з довідкою пошти про повернення у звязку із іншими причинами, що не дали змогу виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду від 14.02.2018 року та 22.02.2018 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ Тетафарм (надалі - Позивач, Постачальник) та ТОВ Фірма "Радій. ЛТД" (надалі - Відповідач, Покупець) 01 листопада 2014 року був укладений Договір поставки № 109-Хв/14 (надалі - Договір).

Згідно пункту п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупцю визначений цим Договором товар, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату, в порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється Покупцем періодично, протягом 28 (двадцяти восьми) банківських днів з моменту поставки товару на склад Покупця, виходячи з ритмічності поставок товару по Договору. При цьому пункт 5.2 Договору встановлює що оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що визначений у Договорі або шляхом внесення грошових коштів у касу Постачальника.

Згідно п. 9.1 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє протягом одного року. При цьому, п. 9.2 передбачено, що Договір автоматично пролонгується на той самий строк, якщо жодна зі Сторін за 30 днів до закінчення дії Договору письмово не заявить про бажання розірвати його. Термін дії пролонгацї не обмежений.

Даний Договір поставки № 109-Хв/14 укладений 01 листопада 2014 року та діяв до 01 листопада 2015 року, але після спливу строку його дії від Сторін не надходили повідомлення з приводу розірвання Договору, тому слід вважати що Договір був автоматично пролонгований та продовжує діяти й по цей час.

Як вказує позивач, ним на виконання умов Договору поставки № 109-Хв/14, було здійснено Відповідачу поставку товару, відповідно до видаткових накладних, перелік яких зазначено в Акті звірки взаєморозрахунків між ТОВ Тетафарм та ПФ Альфа-Україна Лізинг, складеним Позивачем, та згідно яких було поставлено Позивачем товару на загальну суму -583 090,15 грн., а Відповідачем сплачено лише 497 478,46 грн.

Оскільки, як вказує Позивач, та що вбачається з матеріалів справи, Відповідач сплачував за товар періодично (не систематично) без привязки до Видаткових накладних, що перераховані у Акті звірки взаєморозрахунків між сторонами (період - 01.11.2014 по 10.10.2017 рр.), позивач й звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по накладним, за якими не було оплачено вартість отриманого товару, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як вбачається з наданих суду доказів, та що не було спростовано відповідачем, з 01.06.2017 р. була здійснена остання поставка товару за Договором, а тому дата 02.06.2017 вважається відправною, так як до цього розрахунки між сторонами відбувалися не в повному обсязі, а частково, то сума за неоплаченими Видатковими накладними сумується наростаючим підсумком за даними з неоплачених Видаткових накладних, що на момент подачі цієї позовної заяви, становить загальну суму основного боргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД" перед ТОВ Тетафарм - 85 611,69грн.

Позивачем на поштову та юридичну адреси Відповідача були направлені претензії (вих. № 207 від 09.11.2017, направлені 14.11.2017) про сплату заборгованості, які були залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-ІV, зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-ІV, зі змінами та доповненнями (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до чинного законодавства права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

За змістом ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" накладні є первинними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності. Ці документи повинні конкретно ідентифікувати господарську проведену діяльність.

Як встановлено, видаткові накладні надані позивачем в підтвердження факту постачання товару відповідачу містять у собі посилання на договір № 109-Хв/14 від 01.11.2014, печатки Відповідача про отримання товару.

Відповідачем вказані обставини належним чином не спростовані.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Стосовно ж заперечень Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що Відповідач у Відзиві на позовну заяву виклавши свою позицію не заперечує та не спростовує факту отримання товару згідно видаткових накладних за Договором поставки № 109-Хв/14 від 01 листопада 2014 року, тому доводи Відповідача не можуть прийматися до уваги судом.

Відповідно до п. 2.2 Договору поставки № 109-Хв/14 від 01 листопада 2014 року укладеного між ТОВ Тетафарм та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД", асортимент та кількість товару, що поставляється, Сторони вказують у видатково - прибуткових накладних, які є невідємною частиною Договору.

Крім того, поставка товару підтверджується наявними в справі матеріалами, надані Позивачем накладні містять печатки Відповідача про отримання товару та містять посилання на спірний Договір, біль того, товар був частково сплачений Відповідачем, п. 10.6 на який вказує Відповідач, передбачено лише можливість використовувати факсимільний підпис директора Відповідача, а не його обов'язковість, що також підтверджує викладену у позовній заяві позицію Позивача.

Позивачем надано суду довідки банку з інформацією про надходження грошових коштів від Відповідача на рахунки Позивача за вироби медичного призначення. Оскільки Відповідачем не зазначається про наявність між сторонами будь-яких інших договірних відносин та представник Позивача, в свою чергу, підтверджує відсутність інших відносин з Відповідачем, суд дійшов висновку, що зазначені проплати здійснювались Відповідачем саме за товар отриманий за спірним договором

Викладені обставини Відповідачем у Відзиві на позовну заяву Позивача, що мали місце від 27 червня 2017 року та посилання на них, як на підставу що позбавляє Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД" можливості перевірити сальдо взаєморозрахунків з ТОВ Тетафарм є неправомірними та не підтвердженими належним чином, та не є тією обставиною, що звільняє Відповідача від виконання його зобов'язань за договором, оскільки, видаткові накладні є документами первинного бухгалтерського обліку та їх порядок реєстрації встановлених п.п. 8.3-8.5 даного Договору. Компьютерний вірус Petya.A розповсюдження якого відбувалося через систему M.E.Doc не є перешкодою для встановлення факту відображення у податковій звітності Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД" у разі витребування доказів та підтвердження фактів даних господарських операцій у органів ДФС України.

Враховуючи викладене суд не приймає заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

За таких обставин, враховуючи, що факт постачання Позивачем Відповідачу товару підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем у відповідності до вимог ГПК України, докази оплати отриманого товару матеріали справи не містять, - позов про стягнення 85611,69 грн. основної заборгованості за договором поставки від 01.11.2014 № 109-Хв/14 підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів

Пунктом 6.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

У відповідності до пункту 6.2. договору у разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виконання зобовязання, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату вартості отриманого товару у строк, встановлений договором. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, інфляційних та пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає наданому розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 11 103,08 грн., інфляційних у розмірі 4 437,09 грн. та 3% річних у розмірі 1269,02 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що позивач просив покласти на відповідача 12 841,0грн. витрат на оплату послуг з надання правової допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, 23 жовтня 2017 року між ТОВ «Тетафарм» та Адвокатським обєднанням Шевердін і партнери» укладено договір № 23/10/17-06 про надання правової допомоги (надалі - Договір). Згідно Додаткової угоди № 1 до даного Договору (надалі - Додаткова угода) ТОВ «Тетафарм» зобовязане сплатити адвокатському обєднанню «Шевердін і партнери» гонорар у розмірі 12 841,0 грн. Оплата згідно Додаткової угоди здійснюється частинами. Перша частина - 4365,94 грн. - протягом двох днів з моменту укладення Договору. Друга частина - 4365,94 грн. - протягом пяти днів після подання позову до Господарського суду Харківської області та третя частина - 4 109,12 грн. - протягом пяти днів з моменту повного виконання рішення суду.

ТОВ «Тетафарм» оплачено першу та другу частину оплат. Згідно рахунку - фактури, виставленого АО «Шевердін і партнери» від12.12.2017 року № 23/10/17-06 , підстава платежу - Договір про надання правової допомоги № 23/10/17-06 від 23.10.2017 року.

Як вбачається з пояснень Позивача, при здійсненні оплати вищезазначеного рахунку-фактури ТзОВ «Тетафарм» було допущено синтаксичну помилку, а саме зазначено невірний номер договору. Так, у платіжних дорученнях № 69 та №674 від 10 листопада 2017 року та від 13 грудня 2017 року зазначено номер договору - 23/10/17-03 від 23.10.17 р., та №23/10/17-04 а необхідно було зазначити договір № 23/10/2017-06.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №23/10/17-06 від 23.10.2017, укладений ним з Адвокатським об'єднанням "Шевердін і партнери"; рахунки-фактури №08/11/17-06 від 08.11.2017 на суму 4365,94грн. та №12/12/17-06 від 12.12.2017 на суму 4365,94грн.; платіжні доручення №69 від 13.12.2017 на суму 4365,94грн., та №674 від 10.11.2017 на суму 4365,94грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3922 від 18.05.2011, виданого адвокату ОСОБА_1; ордер серії ХВ№000048 від 12.12.2017.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише в розмірі 8731, 88грн., а тому саме в даному розмірі ці судові витрати можуть бути покладені на відповідача згідно частини 4 статті 129 ГПК України.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Радій ЛТД" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, б. 223, кімната 8-9, код 14075757) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетафарм" (79069, Львівська область, м. Львів, вул. Шевченка, буд.313, код 37443639) - 85611,69 грн. - заборгованості за Договором поставки № 109-Хв/14 від 01.11.2014, 11103,08 - пеня, 4437,09 грн. - інфляційні втрати, 1269,02 грн. -3% річних, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. та витрати на оплату послуг з надання правової допомоги за Договором про надання правових послуг № 23/10/17-06 у сумі 8 731,88 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_2