ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/125/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - Лєвєнтов О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт"

на рішення Господарського суду Вінницької області

у складі судді Матвійчук В.В.

від 21.03.2017 та

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Коломис В.В., Огороднік К.М., Крейбух О.Г.,

від 11.09.2017

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт"

про стягнення 355 193,92 грн. та повернення майна.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 20 січня 2017 року позивач подав позовну заяву про стягнення з відповідача 344 925,00 грн. суми боргу, 5 212,80 грн. пені; вилучення у відповідача та передачу на користь позивача рефрижераторні 40 футові контейнери №GWLU 4768420, №GWLU 1113882, №GWLU 1860893. Заявою про збільшення та уточнення позовних вимог від 09.03.2017, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 344 925,00 грн., пеню у розмірі 10 268,92 грн. та вилучити у відповідача і передати на користь позивача рефрижераторні 40 футові контейнери №GWLU 4768420, №GWLU 1113882, №GWLU 1860893.

2. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором оренди майна АИ № 11016 від 01.10.2016 в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів і після припинення зазначеного договору не повернув орендоване майно.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.03.2017 позов був задоволений повністю. Суд стягнув з відповідача на користь позивача 344925,00 грн. орендної плати, 10268,92грн. пені; 6 927,91 грн. витрат зі сплати судового збору; вирішив вилучити у відповідача та передати на користь позивача рефрижераторні 40 футові контейнери №GWLU 4768420, №GWLU 1113882, №GWLU 1860893.

4. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 апеляційна скарга відповідача була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

5. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані існуванням заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати за договором оренди майна АИ № 11016 від 01.10.2016. Також судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що після закінчення дії зазначеного договору відповідач не повернув позивачу орендоване майно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 02 жовтня 2017 року відповідач подав касаційну скаргу.

7. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 21.03.2017, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у даній справі та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ Й АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. 01 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт" (орендар) був укладений договір оренди майна АИ №11016 (далі - Договір).

9. Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець надає орендарю в тимчасове володіння та користування майно, а орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату, а по закінченню строку дії договору повернути йому вказане майно, або викупити його.

10. Згідно з пунктом 1.2 Договору майно, що є предметом даного договору (об'єкт оренди), є (один) 40 футовий рефрижераторний контейнер.

11. У пункті 2.1 Договору визначено, що за користування вказаним у пункті 1.2 даного договору майном орендар сплачує орендодавцю плату, виходячи з наступних ставок за кожну календарну добу оренди контейнера: рефрижераторний контейнер 40 ф. в кількості 3 (три) шт., ціна оренди одного 40-ка футового контейнера за добу - 315 грн.

12. Згідно з пунктом 2.2 Договору у випадку використання майна строком менш ніж вказано в пункті 5.1 даного договору, нарахування орендної плати здійснюється виходячи з повного строку оренди.

13. Відповідно до пункту 3.2 Договору орендар сплачує вартість орендної плати до 5-го числа за поточний місяць оренди, а перший платіж протягом 2 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури.

14. Пунктом 4.3.7 Договору визначено, що у разі припинення дії договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю майно у справному стані протягом 10-ти днів.

15. Відповідно до пункту 5.1 Договору строк оренди визначається з 01 жовтня 2016 року по 1 жовтня 2017 року. За бажанням орендаря строк оренди може бути продовжений. Орендар заявляє про своє бажання продовження строку оренди за 10 днів до закінчення початкового строку оренди.

16. Згідно з пунктом 6.3 Договору за прострочення орендних платежів по виставленим рахункам, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

17. Пунктом 8.1 Договору передбачено, що дійсний договір припиняє свою дію у випадку затримки орендарем орендної плати більш ніж за 30 календарних днів. При цьому цей договір автоматично припиняє свою дію на третій календарний день після спливу вказаних 30 календарних днів.

18. За актом приймання-передачі контейнерів від 01.10.2016 позивач передав, а відповідач прийняв 3 (три) 40-ка футові рефрижераторні контейнери №GWLU 4768420, №GWLU 1113882, №GWLU 1860893.

19. Позивач направляв відповідачу відповідні рахунки на оплату та акти надання послуг, однак відповідач рахунки не оплатив, акти не підписав та не повернув.

20. 29 листопада 2016 року позивач направив відповідачу претензію № 05/1116 з вимогою у добровільному порядку ліквідувати наявний борг, однак відповідач не відповів на претензію та не здійснив розрахунків.

21. 09 грудня 2016 року позивач направив відповідачу претензію № 02/1216 про припинення договору оренди, сплату заборгованості та повернення контейнерів, в якій вимагав вважати припиненим Договір, повернути раніше передані в оренду контейнери та перерахувати на його рахунок заборгованість за оренду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

22. Відповідач вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано положення статей 653, 782 Цивільного кодексу України та безпідставно стягнуто з нього орендну плату за припиненим договором, за період після його припинення.

23. Відповідач також зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено всі обставини щодо вимог про повернення майна.

24. Відповідач вважає, що судом першої інстанції було розглянуло справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином.

Позиція позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

25. У відзиві, поданому у визначений в ухвалі Верховного Суду від 29.01.2018 строк, на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з додержанням норм чинного законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Цивільний кодекс України

Стаття 11 частина 1, пункт 1 частини 2

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 509 частини 1, 2

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 525

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 частина 1

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 549 частини 1, 3

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 610

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 частина 1 пункти 1, 3

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Стаття 627

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 653 частина 2

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Стаття 759 частина 1

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 762 частини 1, 5

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму…

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 783 частина 1

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

27. Господарський кодекс України

Стаття 173 частина 1

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 174 частина 1 пункт 3

Господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 216 частина 1

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 193 частини 1-3

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Стаття 217 частини 1, 2

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Стаття 230

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 232 частина 6

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 283 частина 1

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

28. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій)

Стаття 43

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

29. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 300 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

30. Суд зазначає, що касаційна скарга відповідача, її доводи, фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Суду, враховуючи вимоги статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

31. Суд відхиляє аргумент відповідача про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано положення статей 653, 782 Цивільного кодексу України та безпідставно стягнуто з нього орендну плату за припиненим договором, за період після його припинення, з огляду на таке.

32. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання. Стаття 653 Цивільного кодексу України визначає припинення зобов'язань сторін за договором, але вже після розірвання такого договору. Тобто, розірвання договору не має наслідком припинення зобов'язань сторін, які виникли під час дії договору та які не виконані сторонами.

33. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, сторони, при укладені Договору, керуючись принципом свободи договору [стаття 627 Цивільного кодексу України] погодили нарахування орендної плати у випадку використання майна строком менш ніж строк оренди [пункт 2.2 Договору].

34. Тому, у даному випадку, зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати у розмірі 344 925,00 грн. виникло до розірвання Договору та, відповідно, не припинилось з моменту його розірвання.

35. Суд також відхиляє аргумент відповідача про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено всі обставини щодо вимог про повернення майна, оскільки, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач, у порушення пункту 4.3.7 Договору та приписів частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, після розірвання Договору орендоване майно позивачу не повернув.

36. Аргументи скаржника про те, що суд першої інстанції не повідомив відповідача належним чином про розгляд справи та здійснив такий розгляд за його відсутності Суд відхиляє як безпідставні, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвали суду першої інстанції про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялись відповідачу за його юридичною адресою, що була що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

37. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, відповідач не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

39. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Висновки про правильне застосування норм права

40. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання. Стаття 653 Цивільного кодексу України визначає припинення зобов'язань сторін за договором, але вже після розірвання такого договору. Тобто, розірвання договору не має наслідком припинення зобов'язань сторін, які виникли під час дії договору та які не виконані сторонами.

Судові витрати

41. Судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясний всесвіт" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 21.03.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №902/125/17, якими позовні вимоги задоволено, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець