ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року справа № 925/1404/17

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючий - суддя Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

представники сторін :

від позивача - Доброва С.К. за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

від ІІІ особи - адвокат ОСОБА_5.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області м. Черкаси , матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода", смт. Добровеличківка, Кіровоградська область

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси,

ІІІ особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - громадянин України ОСОБА_3, м. Умань

про визнання договору оренди землі поновленим, визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Згода" ( далі- Позивач; Товариство), із посиланням на ст. ст. 20, 179, 187 Господарського кодексу України, ч. 6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" заявлено позов із вимогами:

- визнати договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладений 07.02.2011 між ТОВ "Згода" та Уманською районною державною адміністрацією, реєстраційний номер №00023, поновленим на 5 років, до 07.02.2021 р., на тих самих умовах, які передбачені договором;

- визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 07.02.2011, реєстраційний номер №00023, у редакції, викладеній в резолютивній частині позову.

Ухвалою суду від 23.01.2018 закрито підготовче провадження у справі; закрито провадження у справі № 925/1404/17 у частині заявленої вимоги про визнання укладеною додаткової угоди від 04.08.2015 про поновлення договору оренди землі від 07.02.2011 та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.02.2018 за клопотанням Позивача розгляд справи відкладено на 27.02.2018.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві. Зокрема, Позивач посилається на те, що 07.02.2011 між ТОВ «Згода» і Уманською районною державною адміністрацією був укладений договір оренди земель сільськогосподарського призначення, відповідно до умов якого орендодавець передав Позивачу у строкове платне користування орендаря три земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею: 59, 9063 га; 7, 6462 га та 74, 2267 га, що розташовані за межами села Свинарка Уманського району Черкаської області. Договір укладено терміном на 5 років з 07.02.2011 по 07.02.2016.. Договір зареєстровано у міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Умані та Уманському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2011 року за № 00023. Після прийняття Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», розпорядження орендованими земельними ділянки перейшло до відповідача.

04.08.2015 Позивач у передбачений договором оренди строк (за 6 місяців до закінчення строку його дії) звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк; до листа-повідомлення позивач додав три примірники проекту відповідної додаткової угоди з пропозицією поновити дію договору від 07.02.2011 на 5 років, просив їх підписати та повернути йому для наступної реєстрації змін до речового права.

21.10.2015 відповідач направив позивачу лист-заперечення № 4349/0/300-15, у якому не надав згоди на поновлення договору. Після закінчення строку договору позивач продовжував користуватись земельними ділянками та сплачувати орендну плату за договором оренди, а відповідач не направляв позивачу протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

19.02.2016 відповідач, не отримавши у позивача з оренди вказані земельні ділянки, не повідомивши позивача про свій намір, уклав з ОСОБА_4 три договори оренди, відповідно до яких в оренду третій особі були передані три земельні ділянки площею 59, 9063 га, 7, 6462 га та 74, 2267 га. Позивач вважає, що в даному випадку наявні всі підстави, передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» для поновлення договору оренди: позивач продовжував користуватися орендованими земельними ділянками після закінчення строку договору від 07.02.2011 p.; позивач належно виконував свої обов'язки за договором оренди щодо сплати орендної плати, що підтверджується банківськими виписками (копії додаються); відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору не направив позивачу повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

Позивач вважає, що направлення відповідачем до закінчення строку договору листа-заперечення № 4349/0/300-15 від 21.10.2015 не свідчить про припинення переважного права позивача, трактуючи зміст ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» таким чином, що лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди має бути направлений орендодавцем саме протягом одного місяця після закінчення строку договору і направлення таких заперечень до закінчення строку договору для застосування ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не має правового значення. Позивач стверджує, що договір оренди землі від 07.02.2011 є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а укладання Відповідачем договорів оренди з ОСОБА_4 щодо цих же самих земельних ділянок, які були предметом договору від 07.02.2011, свідчить про невизнання ним факту поновлення договору оренди з позивачем, що зумовлює необхідність звернення позивача до суду за захистом свого права з даним позовом.

15.12.2017 від відповідача до суду подано відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю ( том 1, а. с. 112 - 117 ).

Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про причини нез'явлення суд не повідомив. Факт належного повідомлення судом відповідача про дату, час і місце розгляду справи підтверджується поштовим реєстром відправлень суду через УДППЗ «УКРПОШТА» за 16.02.2018.

Суд приходить до переконання, що у справі наявні відомості про направлення Відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що відповідно до пункту 2 Договору, Товариству передавались в оренду земельні ділянки загальною площею 141,7792 га, в тому числі ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_7 площею 59, 9063 га; НОМЕР_4 площею 7, 6462 га і НОМЕР_6 площею 74, 2267 га із земель резервного фонду Свинарської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто, зазначені ділянки відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) являються об'єктом оренди.

П. 4 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у розмірі 4,5% від грошової оцінки 1 га ріллі по Свинарській сільській раді.

В Договорі допущені помилки щодо кадастрових номерів.

Згідно Класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 31.10.1997 № 659 (далі - КОАТУУ) номер НОМЕР_1 відноситься до Іванівської сільської ради, а номер НОМЕР_2 за КОАТУУ відноситься до Свинарської сільської ради.

Документація із землеустрою на ділянки із вказаними Позивачем кадастровими номерами до Відповідача не надходила.

Листом-запереченням від 21.10.2015 № 4349/0/300-15 Відповідач надав відмову Товариству ( на звернення від 04.08.2015) в поновленні Договору.

Відповідач у відзиві стверджує, що з долученої до звернення додаткової угоди до Договору вбачалось, що у ньому відсутні кадастрові номери земельних ділянок; в додатковій угоді відсутні положення, які б стосувалися розміру орендної плати, яка формується на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок; а відсутність у Державному земельному кадастрі кадастрових номерів земельних ділянок (об'єкти оренди), фактично унеможливило поновлення самого Договору.

Відповідач у відзиві на позов зазначив , що наказами від 15.02.2016 № 23-1114/14-16-СГ; № 23-1115/14-16-СГ; № 23-1116/14-16-СГ гр. ОСОБА_3 надано дозволи на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства відповідно з площами 74, 2267 га, 7, 6462 га і 59, 9063 га, а наказами від 19.02.2016 № 23-1192/14-16-СГ, № 23-1209/14-16-СГ, № 23-1191/14-16-СГ затверджено документацію із землеустрою.

19.02.2016 земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами: НОМЕР_6, НОМЕР_4 і НОМЕР_5 передано гр. ОСОБА_3 на підставі договорів оренди. Речове право на оренду земельних ділянок, гр. ОСОБА_3 зареєстрував у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач вказує, що договори оренди земельних ділянок, укладені з гр. ОСОБА_3 на більш вигідних умовах, а саме орендна плата складає 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок , а не 4,5% - за припиненим Договором з Позивачем, що відповідає основам відносин господарювання.

У зв'язку з тим, що Головне управління повідомило Товариству про відмову у поновленні Договору, до закінчення строку дії Договору не досягнуто згоди щодо плати за новим договором, а договори оренди з ОСОБА_4 укладено на інших, більш сприятливих умовах, ніж з Товариством і ці договори є чинними на даний час, а переважне право Позивача на поновлення Договору припинено.

Відповідач вважає, що оскільки не досягнуто згоди про поновлення договору оренди землі із зміною при цьому істотних умов Договору , то Позивач втратив переважне право на поновлення Договору на підставі частин 1-2 статті 33 Закону і його поновлення не відбулося. Також, Позивач не дотримався положень статті 33 Закону в частині можливості поновлення Договору виключно на тих же умовах і на той же строк. Належної домовленості про зміну істотних умов Договору досягнуто та реалізовано не було, обставина поновлення Договору не настала.

Представник від ІІІ особи у наданих до суду письмових поясненнях та в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог вважаючи їх безпідставними, посилаючись на те, що у 2016 році Позивач уже звертався до Господарського суду Черкаської області із ідентичним позовом та з тих самих підстав (справа №925/112/16). Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивач частково змінив предмет позову (заявою від 10.02.2017), замінивши вимогу "про визнання договору поновленим" на вимогу - про визнання за ним переважного права на поновлення на тих самих умовах цього ж договору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.03.2017 у вказаній справі, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017(далі - постанова ВГСУ), у зазначеному позові відмовлено повністю. Саме питання щодо припинення переважного права Позивача на поновлення дії договору від 07.02.2011 було предметом розгляду господарськими судами у справі №925/112/17.

Представник ІІІ особи звернув увагу суду на те, що застосування до спірних правовідносин частини шостої ст.33 Закону України "Про оренду землі", як підстави для автоматичної пролонгації орендних правовідносин, є неприпустимим з огляду на ту обставину, що після закінчення терміну дії договору оренди землі від 07.02.2011 позивач не продовжив користування нею. Ця земля була передана відповідачем у користування третій особі на підставі договорів оренди від 19.02.2016 та до цього часу знаходиться у володінні останнього і використовується в господарській діяльності фермерського господарства "Добро-Агро", засновником якого і є орендар ОСОБА_3.

Представник ІІІ особи вважає, що не відповідає дійсності твердження Позивача про продовження ТОВом «Згода» користування раніше орендованими землями після закінчення терміну дії договору через те, що з моменту отримання у оренду землі третьою особою вона була передана під охорону ТОВ "Охорона-Сервіс" за договором від 24.02.2016 (до закінчення місячного терміну після закінчення строку дії договору оренди від 07.02.2011), а тому не могла бути у користуванні Позивача.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представників від позивача та ІІІ особи, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Згода" (далі - ТОВ «Згода»; Орендар) є суб'єктом господарської діяльності, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності якого є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1; а. с. 67-72) .

Предметом спору є захист права позивача на користування (оренду) земельними ділянками державної форми власності з кадастровими номерами № НОМЕР_7 площею 59, 9063 га ріллі із земель резервного фонду; № НОМЕР_4 площею 7, 6462 га ріллі із земель запасу; № НОМЕР_6 площею 74, 2267 га ріллі із земель резервного фонду , після закінчення строку договору оренди, шляхом поновлення його дії на 5 років на тих самих умовах, передбачених цим Договором.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, внесено зміни до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", а також землі державної та комунальної власності визнано розмежованими.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за №852/21164, затверджено Положення про Головне управління Держземагенства в області, яке є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане, і яке, серед іншого, розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворені, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Наказом комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 №3 Головне управління Держземагентства у Черкаській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем.

Цивільний кодекс України (далі - ЦК) передбачає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України і ч. 1 ст. 777 цього Кодексу.

Так, за змістом положень ч. 1 ст. 764 ЦК якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 цього Кодексу наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено: передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2011 між Уманською районною державною адміністрацією Черкаської області, як орендодавцем, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Згода", як орендарем, на підставі: рішення комісії по вибору, вилученню (викупу) і наданню земельних ділянок Уманської райдержадміністрації, оформленого протоколом № 32-10 від 26.08.2010; розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 21.01.2011 № 28, укладено договір оренди земельних ділянок (далі - Договір оренди) (том 1, а.с.16-18).

За умовами цього договору орендодавець зобов'язався надати, а орендар прийняти в строкове платне користування три земельних ділянки сільськогосподарського призначення, площею 141, 7792 га із земель запасу та резервного фонду Свинарської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами села Свинарка Уманського району Черкаської області. За умовою п. 2.1. розділу 2 Договору "Об'єкт оренди" в оренду передавались три земельні ділянки загальною площею 141, 7792 га, в тому числі: земельна ділянка (кадастровий номер: НОМЕР_7) площею 59, 9063 га ріллі із земель резервного фонду; земельна ділянка (кадастровий номер: НОМЕР_4) площею 7, 6462 га ріллі із земель запасу; земельна ділянка (кадастровий номер: НОМЕР_6) площею 74, 2267 га ріллі із земель резервного фонду Свинарської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами села Свинарка, Уманського району Черкаської області.

Пунктом 3.1 договору сторони домовились, що цей договір укладено терміном на 5 років з 07.02.2011 по 07.02.2016. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Суд бере до уваги, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано порядок поновлення договору оренди, який фактично об'єднує два різні випадки пролонгації договору оренди.

Спір між сторонами щодо поновлення Договору оренди в порядку визначеному частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" вже вирішено судом ( Справа № №925/112/16 ) Ухвалою суду від 23.01.2018 закрито провадження у наявній справі № 925/1404/17 у частині заявленої вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 07.02.2011 ( за наявності переважного права землекористування у Позивача ) з мотивів набрання законної сили рішенням суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На думку позивача, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки та сплатою останнім орендної плати, спірний договір оренди землі було поновлено на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Аналізуючи доводи і докази сторін, суд враховує, що частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Суд приходить до висновку, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність у сукупності таких юридичних фактів:

- орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;

- орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

- відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди;

- наявність укладеної сторонами договору додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Строк дії спірного Договору оренди закінчився 07.02.2016.

На думку позивача, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки та сплатою останнім орендної плати, спірний договір оренди землі було поновлено на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто на п'ять років.

Факт внесення Позивачем орендної плати, іншими сторонами у справі не оспорюється.

Проте, Позивач не надав суду доказів того, що він вносить орендну плату саме за ті земельні ділянки, які Класифікатором КОАТУУ закріплені за Свинарською сільською радою.

Із дослідженого в судовому засіданні договору від 24.02.2016 між Третьою особою і ТОВ "Охорона-Сервіс" вбачається, що земельні ділянки на які Позивач вказує, як на об'єкт оренди, передані Третьою особою під охорону (том 2 ; а. с. 45-47).

Із дослідженої в судовому засіданні довідки Свинарської сільської ради вих.№107 від 17.06.2016 вбачається, що з березня 2016р. гр. ОСОБА_3 здійснює фактичний обробіток для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок: площею 74, 2267 га № НОМЕР_6; площею 59, 9063 га № НОМЕР_5; площею 7, 6465 га № НОМЕР_4 ( том 2; а. с. 48 ).

Фактичне користування гр. ОСОБА_3 земельними ділянками площею 74, 2267 га № НОМЕР_6; площею 59, 9063 га № НОМЕР_5; площею 7, 6465 га № НОМЕР_4 підтверджується також дослідженими в судовому засіданні відомостями з Державного реєстру речових прав; податковими повідомленнями-рішеннями та платіжними документами про внесення орендної плати третьою особою (том 2, а. с . 49 - 82).

Доказів спростування вищенаведених обставин Позивач до суду не надав.

Суд приходить до переконання, що протягом місячного терміну після закінчення строку дії Договору оренди від 07.02.2011 оспорювана земля не могла бути у користуванні Позивача. Відтак, внесення Позивачем коштів , як « орендна плата за землю » без реального користування земельними ділянками не має наслідком поновлення орендних відносин в порядку визначеному частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Доводи Позивача про те, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не повідомляло орендаря про наявність заперечень у поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку його дії - при відсутності доказів фактичного землекористування Товариством «Згода» спірними ділянками, після закінчення строку дії договору оренди землі від 07.02.2011, суд оцінює критично і вважає необґрунтованими.

Суд приходить до переконання, що припинення переважного права орендаря та договору оренди з підстав недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов, на яких має бути поновлено договір оренди, є підтвердженням наявності волевиявлення орендодавця ( Відповідача ) щодо порядку та підстав продовження користування орендарем земельною ділянкою і застосування в подальшому у таких правовідносинах частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" суперечить змісту цієї частини. Відтак, у зв'язку з не реалізацією Позивачем переважного права на поновлення договору оренди через припинення цього права унеможливлює у подальшому застосування у спірних правовідносинах ч.6 ст.33 Закону, як це пропонує позивач у пред'явленому позові.

Суд приходить до переконання, що позивач не довів заявлених вимог і позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо судових витрат по справі, суд виходить із слідуючого.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача; судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Із письмових пояснень Третьої особи та пояснень її представника в судовому засіданні вбачається, що Третьою особою повністю заперечувались заявлені позовні вимоги.

27.02.2018 представник від Третьої особи - адвокат ОСОБА_5. заявив суду клопотання, в якому просить приєднати до матеріалів справи докази понесених третьою особою - ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу адвоката та врахувати їх при розподілі судових витрат, стягнувши на користь Третьої особи суму сплаченого адвокату гонорару в розмірі 15 000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підтверджуються:

- договором про надання правничої допомоги від 18.12.2017;

- квитанцією на сплату гонорару від 23.02.2018 № 12/02/18 в сумі 15 000 грн.;

- свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.04.2002;

- описом наданих адвокатських послуг ( том 2; а.с. 115 - 120 ).

За приписами ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд, дослідивши заявлене представником від ІІІ особи клопотання, вважає його обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 219, 220,232 - 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові про визнання поновленим на 5 років договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладеного 07.02.2011 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода" та Уманською районною державною адміністрацією, реєстраційний номер №00023 до 07.02.2021 , на тих самих умовах, які передбачені договором - відмовити повністю.

2. Стягнути 15000 грн судових витрат на правову допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода", (), вул. Центральна 84, смт. Добровеличківка, 27 000 Кіровоградська область на користь громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.( код НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного рішення.

Рішення складено 05.03.2018 .

Суддя В.В.Єфіменко