РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2018Справа № 910/21493/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна»

до ОСОБА_1

про стягнення 960549,71 грн.,

за участі представників:

від позивача - Калмикова Ю.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - ОСОБА_1;

ОСОБА_3 (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 960549,71 грн. збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2012 між ТОВ «Ксібоне» (покупець) та відповідачем, як представником ТОВ з ІІ «БНХ Україна» (постачальник) було укладено Додаткову угоду №3 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012, якою сторонами було погоджено поставку бензину у кількості 298,000 тон на суму 4142198,81 грн. Вказаною додатковою угодою було визначено покупцю умови оплати товару на умовах відстрочки платежу на 30 календарних днів. В подальшому, у зв'язку із невиконанням ТОВ «Ксібоне» умов договору щодо своєчасної оплати поставленого товару, позивач звернувся до господарського суду Рівненської області, який рішенням від 01.10.2014 у справі №918/1115/14 стягнув з покупця суму боргу. В ході виконання вказаного рішення господарського суду Рівненської області, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області було повернуто виконавчий документ стягувачу у зв'язку із відсутністю майна боржника на яке можна звернути стягнення. Відтак, у зв'язку з викладеним, позивач дійшов висновку про неможливість виконання вказаного рішення суду та про те, що в діях відповідача, яким було підписано Додаткову угоду №3 від 21.12.2012 щодо поставки ТОВ «Ксібоне» бензину на умовах відстрочення платежу, вбачається цивільне правопорушення, яким позивачу завдано збитки в розмірі 960549,71 грн., які просить стягнути позивач.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що вказана додаткова угода була укладена ним у відповідності до наданих йому повноважень на час укладення додаткової угоди. Крім того, відповідач зазначив, що Генеральний договір поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 від імені позивача було підписано Генеральним директором ОСОБА_4, відтак відповідач у справі не обирав контрагента. Крім того, відповідач стверджує, що попередніми додатковими угодами до вказаного договору товар вже поставлявся ТОВ «Ксібоне» на умовах відстрочення платежу. Також відповідач зазначає, що після підписання ним Додаткової угоди №3 від 21.12.2012, Генеральним директором позивача - ОСОБА_4 було направлено ТОВ «Ксібоне» лист щодо внесення змін до Додаткової угоди №3, проте у вказаному листі були внесені зміни до додаткової угоди, які не стосуються строку оплати товару, відтак генеральним директором позивача було погоджено умови Додаткової угоди №3.

Відповідач зазначає, що шкода, яка завдана позивачу, завдана не діями відповідача у справі, а відсутністю у покупця за договором коштів та майна для виконання рішення про стягнення з останнього заборгованості за неоплачений товар.

Також вході розгляду справи відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна», затвердженого Протоколом позачергових Загальних зборів учасників №5/12 від 07.12.2012, виконавчим органом Товариства є Дирекція. Членами дирекції можуть бути особи, з числа учасників, а також особи, які не є учасниками товариства. Склад та кількість членів дирекції визначається Загальними зборами учасників товариства. Дирекцію очолює Генеральний директор, на якого покладається відповідальність за прийняті дирекцією рішення, і який має відповідні права.

Згідно із п.11.3.4. Статуту, генеральний директор має право діяти від імені Товариства без окремого доручення у всіх установах, підприємствах і організаціях, із громадянами, як в Україні, так і за її кордонами.

Відповідно до Статуту генеральний директор має право першого підпису на фінансових документах, відкриває (закриває), керує і розпоряджається рахунками Товариства в банківських установах (п.11.3.5 Статуту).

Пунктом 11.3.7. Статуту передбачено, що генеральний директор укладає від імені Товариства угоди, у тому числі зовнішньоекономічні.

Генеральний директор у межах своєї компетенції, визначеної даним статутом і контрактом, укладає договори від імені Товариства (п. 11.3.8. Статуту).

Згідно із п.4.1. Статуту, Товариство створюється з метою отримання прибутку шляхом здійснення підприємницької діяльності, дозволеної чинним законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі рішення позачергових Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна», оформленого протоколом Загальних зборів учасників №1/12 від 30.04.2012, ОСОБА_4 призначено на посаду Генерального директора Товариства.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 15.06.2012 по 07.06.2013 Генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» був ОСОБА_4.

01.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» в особі генерального директора ОСОБА_4 (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ксібоне» в особі директора ОСОБА_5 (покупець) укладено Генеральний договір поставки нафтопродуктів №195/34/12, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця (поставити), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність й оплатити нафтопродукти (товар) згідно умов договору та відповідних додаткових угод до нього.

Відповідно до п.1.2. Генерального договору, поставка товару відбувається на підставі додаткових угод до цього договору, які підписуються повноважними представниками сторін, та є невід'ємною частиною цього договору, в яких сторонами узгоджується найменування та асортимент нафтопродуктів, ціна, кількість, умови поставки, в т.ч. відвантаження товару, умови оплати, інші необхідні умови поставки конкретного погодженого об'єму товару.

21.12.2012 між сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012, відповідно до умов якої постачальник зобов'язався передати у власність покупця бензин автомобільний екологічно поліпшений АИ-92-10 у кількості 298,000 тон, на загальну суму 4142198,81 грн. разом з ПДВ (п.1 Додаткової угоди).

Відповідно до п.3 Додаткової угоди поставка товару здійснюється на умовах відстрочки на 30 календарних днів.

З боку Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» вказана додаткова угоди підписана виконуючим обов'язків генерального директора - ОСОБА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, Наказом №1-к від 03.01.2012, ОСОБА_1 прийнято на роботу з 03.01.2012, відповідно до Наказу №126-А від19.12.2012 Генерального директора ТОВ з ІІ «БНХ Україна», ОСОБА_1 на період з 20.12.2012 по 24.12.2012 призначено на посаду виконуючого обов'язків Генерального директора Товариства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 мав достатній обсяг повноважень для укладення Додаткової угоди №3 від 21.12.2012. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, та не заперечуються сторонами.

На виконання умов Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 постачальником було передано покупцю товар, обумовлений зазначеною Додатковою угодою, у кількості 298,000 тон, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акта приймання-передачі товару від 21.12.2012. З боку постачальника вказаний акт підписаний виконуючим обов'язки Генерального директора ТОВ з ІІ «БНХ Україна» - ОСОБА_1.

В подальшому, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксібоне» в порушення умов Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 та Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 у встановлені строки не здійснило оплату поставленого позивачем товару, ТОВ з ІІ «БНХ Україна» звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ТОВ «Ксібоне» 5362856,54 грн. заборгованості, з яких 5175999,61 грн. основного боргу, 120606,93 грн. пені, 66250 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.10.2014 у справі №918/1115/14, позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксібоне» 5362856,54 грн. заборгованості, з яких 5175999,61 грн. основного боргу, 120606,93 грн. пені, 66250 грн. 3% річних, а також 73080 грн. судового збору.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Рівненської області від 14.10.2014 по справі №918/1115/14.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 30.03.2016 позивачу було повернуто наказ господарського суду Рівненської області по справі №918/1115/14 у зв'язку із відсутністю майна належного боржнику на праві власності та на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом.

У зв'язку із поверненням наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/1115/14, позивач дійшов висновку про неможливість виконання рішення суду щодо стягнення з ТОВ «Ксібоне» боргу та наявності в діях виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ з II «БНХ Україна» ОСОБА_1 правопорушення, яким позивачу завдано реальні збитки на суму 960549,71 грн. (25 % від 3842198,81 грн.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1, зловживаючи своїм посадовим становищем виконуючого обов'язки генерального директора Товариства, уклав з ТОВ «Ксібоне» Додаткову угоду №3 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 на умовах відстрочення платежу, що не мало на меті здійснення реальної господарської операції з оплати поставленого товару та отримання прибутку Товариством, чим завдав реальних збитків позивачу.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Як встановлено судом вище, відповідно до п.11.3.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна», виконавчим органом Товариства є Дирекція, яку очолює Генеральний директор. У період з 15.06.2012 по 07.06.2013 генеральним директором ТОВ з ІІ «БНХ Україна» був ОСОБА_4, станом на момент укладення Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 виконуючим обов'язків Генерального директора Товариства, відповідно до Наказу №126-А від19.12.2012 був ОСОБА_1 (відповідач у справі).

Частиною 2 статті 89 Господарського кодексу України, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов'язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов'язків; іншими винними діями посадової особи.

Позивач стверджує, що укладення відповідачем від імені ТОВ з II «БНХ Україна» Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 на умовах відстрочення платежу не мало на меті здійснення реальної господарської операції та отримання прибутку, у зв'язку із чим позивачу було завдано збитки у сумі 3842198,81 грн.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Позивач, в обґрунтування протиправності поведінки відповідача, завдання позивачу збитків та розміру завданих збитків, позивач посилається на рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2014 у справі №918/1115/14, постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 30.03.2016 про повернення наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/1115/14 та баланс Товариства за 2012 рік.

Проте, надані позивачем докази не підтверджують протиправної поведінки відповідача при укладенні Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після укладення Додаткової угоди №3 від 21.12.2012, Генеральний директор ТОВ з ІІ «БНХ Україна» ОСОБА_4 звертався до ТОВ «Ксібоне» з Листом №2125 від 24.12.2012 про внесення змін до Додаткової угоди №3 від 21.12.2012, проте вказані зміни не стосуються домовленості сторін щодо відстрочення оплати за поставлений товар строком на 30 календарних днів. Відтак, суд приходить до висновку, що генеральним директором позивача погоджено умови Додаткової угоди №3.

Інших, належних та допустимих доказів в підтвердження факту протиправності дій відповідача щодо укладення Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012, позивачем не надано.

Відомості щодо оспорення позивачем договору у зв'язку із порушенням при його укладенні відповідачем норм законодавства чи статутних документів в матеріалах справи відсутні.

Позивачем, також не доведено суду причинно-правового зв'язку між діями відповідача та невиконанням ТОВ «Ксібоне» умов Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012, а також рішення суду.

Отже, враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не доведено суду протиправності дій відповідача при укладенні Додаткової угоди №3 від 21.12.2012 до Генерального договору поставки нафтопродуктів №195/34/12 від 01.11.2012 та наявності причинно-правового зв'язку між діями відповідача та невиконанням ТОВ «Ксібоне» умов вказаного договору та рішення суду 918/1115/14, суд дійшов висновку, що обставини справи у їх сукупності свідчать про необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Разом з тим, враховуючи висновки суду, щодо відсутності порушеного права позивача та відмови у задоволенні позову, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для розгляду поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються поззивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 16.03.2018

Суддя Я.В. Маринченко