ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018р. справа №914/2620/17

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Струк Н.Р. розглянув матеріали

позовної заяви: Керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави

до відповідача-1: Сілецької сільської ради, с. Сілець Сокальського району Львівської області

до відповідача-2: Приватного підприємства «Ротен», м. Львів

про: визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та звільнення земельних ділянок

за участю представників сторін:

від прокурора (позивача): Труш О.Б. прокурор прокуратури Львівської області

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: ОСОБА_1 представник;

Суть спору. На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави до Сілецької сільської ради та до Приватного підприємства «Ротен» про визнання недійсним рішення Сілецької сільської ради від 11.05.2017р. №327 «Розгляд листа ПП «Ротен» та звільнення земельних ділянок загальною площею 103,6916 га.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2017р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.01.2018р.

Розгляд справи відкладався в межах підготовчого провадження з підстав викладених у відповідній ухвалі суду від 16.01.2018року.

13.02.2018р. було винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 27.02.2018р.

Судом оголошувалася перерва в судовому засіданні до 13.03.2018р.

В ході розгляду справи по суті представники сторін виступили зі вступними словами, після чого суд перейшов до дослідження доказів та обставин справи, внаслідок чого зясовано наступне:

ХХ сесією VII скликання Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області було прийнято рішення від 21 травня 2017 року № 327 «Про розгляд листа ПП «Ротен» стосовно передачі в оренду невитребуваних пайових земель ПП Ротен.

Пунктами 1,2 рішення відповідач-1 вирішив надати в оренду земельні ділянки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 103,6916 га ПП Ротен терміном на 335 днів (список померлих громадян додаток №1- всього 407 осіб).

В п.4 рішення зазначено, що у разі виготовлення власниками земельних часток (паїв), правовстановлюючих документів на земельні ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством, до договору за зверненням громадян вносяться зміни в частині зменшення площі земельних часток (паїв), що передані в оренду.

11.05.2017р. між Сілецькою сільською радою Сокальського району Львівської області та Приватним підприємством Ротен укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець (відповідач-1) на підставі рішення сесії - №4-327 від 25.05.2017р. передає, а орендар приймає в оренду не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 103,6916 га, які знаходяться на території Сілецької СР Сокальського району Львівської області, за межами населених пунктів, землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

11.05.2017р. сторони також підписали Акт приймання-передачі земельних ділянок до договору оренди землі.

Позиція прокурора (позивача). Прокурор вважає, що при винесенні спірного рішення Сілецької сільської ради, остання вийшла за межі наданих їй повноважень та фактично розпорядилася земельними ділянками за межами населеного пункту, що не належать до її компетенції.

Як на підстави, для визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним, позивач посилається на низку порушень відповідачем-1 чинного законодавства, в тому числі передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», вчинення ним дій у спосіб, що суперечать вимогам Законів України «Про оренду землі», «Про оцінку землі», «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» та ряду загальних положень Цивільного кодексу України.

Оскільки, спірні нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (паї) знаходяться за межами населеного пункту с. Сілець, то розпорядження ними, з метою передачі їх в оренду, відповідно до ст. ст. 5, 13 ЗУ « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)» та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. № 122 - належить до виключної компетенції районної державної адміністрації.

Іншими порушеннями чинного законодавства прокурор називає те, що: перед розпорядженням земельними ділянками, відповідач-1 не визначив статусу земельних ділянок (паїв) загальною площею 103,6916 га; державна реєстрація права оренди земельних ділянок на території Сілецької сільської ради площею 103,6916 га, власники яких померли, не проводилася; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж кожної земельної ділянки в натурі (на місцевості) із переданих в оренду 103,6916 га не виготовлялася; відомості про передачу земельної ділянки в оренду землі не вносилися до Державного земельного кадастру; не проводилася грошова оцінка земельної ділянки не проводилася, що унеможливило належно сформувати істотні умови до договору при передачі земельної ділянки в оренду ПП «Ротен»; в договорі оренди спірної земельної ділянки відсутні будь які посилання на документи про право власності на спадкове майно (земельні паї) та відомості про відкриття спадщини, а також строки дії договору оренди.

Таким чином, прокурор просить суд визнати недійсним таке рішення Сілецької сільської ради та зобовязати ПП «Ротен» повернути орендовані земельні ділянки.

Позиція відповідача 1. Сілецька сільська рада письмового відзиву на позов не подала, однак в судових засіданнях усно проти позову заперечувала, підтримуючи заперечення викладені відповідачем 2 у заявах по суті спору. Крім того, представник сільської ради звертав увагу суду на те, що мотивом для передачі спірних земельних паїв ПП «Ротен» в оренду була охорона спадкового майна померлих громадян від забурянення та погіршення якості грунтів.

Позиція відповідача 2. Представник відповідача-2 у відзиві на позов повністю заперечив проти позову з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи РДА можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки. А власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Відтак, реєстрація договорів оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок відбувається відповідно до Постанови КМУ №119 від 24.01.2000р. Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю). Так, чинне земельне законодавство України, зокрема ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що у випадках необхідності утримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в належному стані, місцева рада вправі та зобовязана з метою підтримання родючості грунтів та недопущення погіршення якісних характеристик земельної ділянки укласти договір на управління спадщиною у формі договору оренди. Такий договір укладається у письмовій формі та підлягає реєстрації в сільській (міській) раді у разі відсутності правовстановлюючих документів з зазначенням кадастровим номером земельної ділянки. Крім того, за твердженням відповідача-2, фактичні відносини між Сілецькою сільською радою та ПП «Ротен» регулюються нормами ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли. (від 20.09.2016р. №1533). Оскільки прокурором не заявлено вимогу про визнання договору оренди, укладеного між відповідачами, нечинним або неукладеним, або відсутність аргументації щодо нікчемності цього договору, позбавляють його можливості вимагати звільнення орендованої земельної ділянки відповідачем-2.

Крім того, у своєму письмовому поясненні представник відповідача-2 звертав увагу суду та сторін на те, що прокурором не доведено порушення інтересу держави для звернення з даним позовом та не зазначено в якості учасника справи державного органу уповноваженого на виконання функцій держави у спірних правовідносинах.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 3,4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві чи скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається з позовної заяви та письмових пояснень прокурора, інтерес держави в даному випадку полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У пункті 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів зазначається, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, у розглядуваній справі зясуванню підлягають як дії Сілецької сільської ради по винесенню оскаржуваного рішення, так і чи даним рішенням порушуються права та інтереси держави, як зазначає про це прокурор. Відтак, перед тим як здійснювати аналіз правомірності та законності прийняття оскаржуваного рішення, в першу чергу слід зясувати чи порушуються прийняттям цього рішення права та інтереси позивача у справі. За відсутності порушень таких прав та інтересів, немає правових підстав для задоволення позову і доцільності у подальшому здійсненні аналізу правомірності та законності такого рішення.

Так, суд звертає увагу на таке:

Оцінюючи доводи прокурора, суд зазначає, що в оренду відповідачем-1 передані відповідачу-2 земельні ділянки (паї) померлих громадян. Зазначена обставина встановлена і прокурором та підтверджена ним в ході розгляду справи. Також сторонами у справі підтверджується та обставина, що станом на дату винесення рішення у матеріалах справи відсутні дані про оформлення права власності на спірні ділянки спадкоємцями померлих громадян зі списку, що є додатком №1 до оскаржуваного рішення.

Суд погоджується з доводами відповідача 2, що правовідносини, що склалися у даній справі стосовно винесення сільською радою рішення №327 від 11.05.2017р. лежить у площині регулювання їх спеціальним ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли. (від 20.09.2016р. №1533), а не положеннями ЗУ «Про місцеве самоврядування» в частині розмежування компетенції між органами місцевого самоврядування.

Так, вказаним спеціальним законом внесено ряд змін до деяких законів, що регулюють земельні правовідносини, в тому числі й щодо земельних ділянок, власники яких померли.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 4 ЗУ «Про оренду землі», орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Згідно ч.1,2 ст. 1285 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

В силу приписів ч.5 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку ділянку в оренду на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, про що обовязково зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Як вбачається із оскаржуваного рішення Сілецької сільської ради, остання, передала в оренду ПП «Ротен» земельні ділянки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 103,6916 га. В той же час, в п. 4 рішення зазначено, що у разі виготовлення власниками земельних часток (паїв), правовстановлюючих документів на земельні ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством, до договору за зверненням громадян вносяться зміни в частині зменшення площі земельних часток (паїв), що передані в оренду. Відтак, такі дії сільської ради, як управителя даних земельних ділянок до зявлення спадкоємців, повністю узгоджуються із вищенаведеними спеціальними нормами земельного законодавства.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що прийнявши оскаржуване рішення Сілецька сільська рада не вийшла за межі наданих їй повноважень, а реалізувала своє право, надане вищезгаданим законом від 20.09.2016р. №1533.

Разом з тим, у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях прокурор звертав увагу суду на те, що укладений між відповідачами договір оренди землі не пройшов державної реєстрації, не містить інших істотних умов, а тому в силу закону є недійсним. Однак, суд зазначає, що предметом даного спору є виключно оскаржуване рішення сільської ради, а також доводи сторін, повязані із оскарженням такого рішення. Натомість, договір оренди та його правова оцінка не входить до предмету даного спору та не досліджується судом на відповідність чи невідповідність останнього законодавству, та як позивачем не було заявлено відповідну вимогу про визнання недійсним такого договору (не було наведено правових обгрунтувань його нікчемності).

Крім того, аналізуючи доводи прокурора щодо порушень інтересів держави в даній справі, які додатково були викладені у письмовому поясненні, суд звертає увагу на таке:

Як вже згадувалося вище, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві чи скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач-1, вийшовши за межі своїх повноважень, передала в оренду ПП «Ротен» земельні ділянки (частки) власники яких померли, а спадкоємці не оформили право власності на такі ділянки. Оскільки такі ділянки розташовані за межами населеного пункту, згідно з ч.2 ст.5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розпорядження такими ділянками повинна здійснювати відповідна райдержадміністрація. Однак, звертаючись до господарського суду із позовом, прокурор не зазначив відповідний державний орган як позивача по справі, з огляду на те, що саме райдержадміністрація, за твердженням прокурора, мала право на розпорядження спірними землями за межами населеного пункту. Таким чином, дії прокуратури не узгоджуються із правилами передбаченими ст. 53 ГПК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що за результатами судового розгляду прокурором не було доведено порушень інтересів держави за поданим позовом, а також не доведено належними та допустимими доказами того, що оскаржуване рішення Сілецька сільська рада винесла за межами наданих їй повноважень, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні 13.03.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.03.2018р.

Суддя Юркевич М. В.