ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018р. Справа №914/2315/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Міністерства оборони України, м.Київ

до відповідача: Приватного виробничо-торгівельного підприємства Акрополіс, м.Львів

про стягнення штрафних санкцій

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Заяви про відвід не поступали.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Міністерства оборони України до Приватного виробничо-торгівельного підприємства Акрополіс про стягнення штрафних санкцій в розмірі 722486,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В позові позивач зазначає, що між Міністерством оборони України (далі - замовник, позивач) та приватним виробничо-торгівельним підприємством Акрополіс (далі - постачальник, відповідач) відповідно до рішення тендерного комітету Замовника протокол від 09.11.2016 №75/415/5, укладено договір від 21.11.2016р. № 286/3/16/181 про поставку для державних потреб матеріально- технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України). Згідно п. 1.1 вказаного Договору, постачальник зобов'язався у 2016 році поставити замовнику вироби текстильні готові, інші (рюкзаки) (Рюкзаки бойовий індивідуальний, вид 1), (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в Договорі. Відповідно до Специфікації (п. 1.2 Договору) загальна кількість Товару для постачання - 6 000 штук, ціна Товару з ПДВ - 8 388 000,00 грн., строки (терміни) постачання до 20.12.2016 (включно). Приймання Товару відповідно до п. 3.7 Договору оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений замовником. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою. Датою поставки товару згідно із п. 6.3 Договору вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника. Позивач зазначає, що послуги з постачання товару виконані з порушенням терміну надання таких послуг, що підтверджується Актом приймального контролю (якості), а саме: відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 1 від 21.12.2016р. товар в кількості 700 шт. на суму 978 600,00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 22.12.2016, тобто з запізненням на 1 добу; відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 2 від 25.12.2016р. товар в кількості 1 250 шт. на суму 1 747 500,00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 26.12.2016, тобто з запізненням на 5 діб; відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 3 від 29.12.2016р. товар в кількості 1 550 шт. на суму 2 166 500.00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 30.12.2016, тобто з запізненням на 9 діб. Пунктом 8.3.3 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязань постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору. Таким чином, як зазначає позивач, за порушення строків постачання товару відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару, за кожну добу затримки, що складає 58 436,40 грн., а також, розмір пені за непоставлений товар у кількості 2 500 шт. на суму 3 495 000,00 грн., що складає 76 890,00 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача пені на загальну суму 135326,40 грн. Також позивач зазначає, що за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору, та просить стягнути з відповідача 7% штрафу у розмірі 587 160,00 грн. Враховуючи наведені обставини, позивач просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 10.11.2017р. порушено провадження у справі, призначено її до судового розгляду на 05.12.2017р. З метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності та надання можливості сторонам надати додаткові докази по справі, в судових засіданнях 05.12.2017 року та 12.12.2017 року судом оголошувались перерви. Ухвалами суду від 14.12.2017р. строк розгляду спору продовжувався та розгляд справи відкладався на 23.01.2017р.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 23.01.2018р. постановлено розглядати справу № 914/2315/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання на 13.02.2018р.

Ухвалою суду від 13.02.2018р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та оголошено перерву у розгляді справи в судовому засіданні до 27.02.2018р.

В судове засідання 27.02.2018р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 27.02.2018р. представник відповідача явку забезпечив, який позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві (вх.№40652/17 від 29.11.2017р.) на позовну заяву та просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві (вх.№40652/17 від 29.11.2017р.) на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що просторочення виконання Договору відбулось не з вини ПВТП Акрополіс та перебувало поза контролем відповідача. 09.11.2016року було прийнято рішення тенедерним комітетом Міністерства оборони України (протокол від 9.11.2016 року № 75/415/5) про укладення Договору 286/3/16/181 із ПВТП «Акрополіс» та в подальшому 21 листопада 2016 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Приватним виробничо-торгівельним підприємством Акрополіс" (Постачальник) укладено Договір 286/3/16/181 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речевої служби (за кошти Державного бюджету України). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору постачальник зобов'язався у 2016 році поставити замовнику вироби текстильні готові, інші (рюкзаки) (Рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1-Товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в Договорі. Відповідно до Специфікації (п.1.2 Договору) загальна кількість Товару для постачання - 6000 штук, ціна Товару з ПДВ 8388000,00 грн., строки (терміни) постачання до 20.12.2016 року(включно). Термін закінчення договору 31.12.2016р. включно. Згідно із п.3.1 Договору Товар повинен відповідати вимогам ТУ 15.1-136-00034022:2016 (розроблені Центром розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України, який створений Міністерством оборони України, далі по тексту ЦРСМЗ), а також затвердженому робочому зразку. Відповідач зазначає,що при складанні ТУ автором були зроблені технічні помилки і деякі пункти були незрозумілі, що викликало необхідність звернення відповідача в ЦРСМЗ за роз'ясненням щодо застосування незрозумілих вимог ТУ. Позивач стверджує, що відповідь ЦРСМЗ з розясненням ТУ для ПВТП «Акрополіс» було отримано 25 листопада 2016 року у п'ятницю (копію даного листа із розясненнями долучено до матеріалів справи), тобто вже після набрання Договором законної сили (21.11.2016 року-понеділок), що на думку відповідача мало безпосереднє значення для початку робіт на виконання Договору, оскільки роботи розпочались із значним запізненням вже після підписання Договору, а причиною цьому були неточності ТУ15.1-136- 00034022:2016 допущені саме стороною замовника. Згідно п. 2.1. договору узгоджені із замовником, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до строку поставки першої партії товару на склад замовника, постачальник надає до Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення ЗСУ (далі - Центр) для затверджених робочих зразків Товар з комплектом супровідних документів. З 28.11.2016року (26 та 27 листопада - вихідні дні) по 2.12.2016 року (з понеділка по пятницю), з урахуванням розяснень ЦРСМЗ, ПВТП"Акрополіс було виготовлено робочі зразки, які 5.12.2016р. (понеділок) були направлені в лабораторію Львівстандартметрологія" для перевірки відповідності ТУ, як цього вимагав п.2.2 Договору. 7.12.2016року (середа), відповідачем отримано протокол випробувань №236-т/16 та опломбовані лабораторією робочі зразки (копію даного протоколу додано до матеріалів справи), а 9.12.2016 року робочі зразки отримано ЦРСМЗ за видатковою накладною №РН-0912-14 для затвердження (копія вказаної видаткової накладної долучена до матеріалів справи). 20.12.2016 року (кінцева дата відгрузки Товару згідно Договору) комісією ЦРСМЗ затверджено робочий зразок (копію даного робочого зразка долучено до матеріалів справи), хоча термін перевірки складає до трьох робочих днів з моменту надання постачальником робочих зразків (п.2.4., п.2.6. Договору), тобто, як зазначає відповідач, стороною замовника вдруге створена перешкода для реальної можливості ПВТП 'Акрополіс виконати Договір у визначений строк, що доводить відсутніть вини ПВТПАкрополіс у невиконанні Договору у встановлений строк. Відповідно до ч.3 п.9.4 Договору, сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов'язків за Договором, якщо доведуть, що воно було викликано перешкодою поза їх контролем, якому навіть кожна сторона не могла б запобігти, і виникло після укладення Договору. Таким чином, як зазначає відповідач, до ПВТП «Акрополіс» не повинно застосовуватись будь-які негативні наслідки передбачені Договором або Законом за невиконання обов'язків в межах Договору, оскільки таке невиконання відбулось не з вини підприємства та перебувало поза його контролем. Відповідач зазначає, що 19.12.2016р. між сторонами укладено Додаткову угоду №1 про продовження терміну Договору до 30.03.2017р. (включно). 03.01.2017р. (перший робочий день 2017р.) у виробничих приміщеннях відповідача сталася пожежа (копії акту про пожежу і довідки Залізничного райвідділу ГУ ДСНС України додано до матеріалів справи). Згідно із п.9.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна). Пунктом 9.2. Договору передбачено, що сторона, що не може виконувати зобов'язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п'яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. У п.9.3. Договору вказано,що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин. Відповідач вказує, що 20.01.2017р. укладено Додаткову угоду №2, якою зменшено обсяг поставок Товару, ціну Договору і змінено порядок і терміни поставки Товару. Відповідач зазначає, що в процесі переговорів 06.01.2017р від позивача до відповідача надійшла претензія на суму 750446,4 грн. штрафних санкцій за порушення умов Договору у 2016 році. Сума претензії, як зазначає відповідач, була обрахована з помилками - дні приймання товару приймалися як дні прострочення, сума штрафу 7% за прострочення понад 10 днів була нарахована неправомірно - від 21 грудня 2016р. дня початку прострочення поставки Товару до 30грудня 2016р (передноворічний вихідний) 9 днів, а 3 січня 2017р. після новорічних вихідних сталася пожежа. Після укладання сторонами Додаткової угоди №2 20.01.2017р. із зміною ціни Договору і порядку поставки довару претензія на 750446.4 грн. від 06.01.2017р., на думку відповідача стала безпідставною вимогою. Умови Додаткової угоди №2 відповідачем було виконано 23.03.2017р., а 30 березня 2017р. термін Договору закінчився. Крім цього, відповідач зазначає, що претензія позивачем була предявлена 06.01.2017р. на суму 750446,4 грн. штрафних санкцій. У позовній заяві зазначена сума 722486,40 грн. і розрахунок штрафних санкцій у позовній заяві відрізняється від розрахунку у претензії. На думку відповідача, право на нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання позивачем втрачене у жовтні 2017р.(6 місяців після закінчення договору 30 березня 2017р.). Крім того у розрахунку в позовній заяві приймаються початкові дані Договору до укладання Додаткової угоди №2. Таким чином, вимоги позовної заяви МО України до ПВТП «Акрополіс» про стягнення штрафних санкцій на думку відповідача не можуть бути задоволені, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

21.11.2016р. між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним виробничо-торгівельним підприємством Акрополіс (постачальник) укладено договір №286/3/16/181 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Згідно із п. п. 1.1., 1.2., 1.5., 1.6. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. постачальник зобов'язується у 2016 році поставити Замовнику вироби текстильні готові, інші (рюкзаки) (Рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1) (далі-товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі. Номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються нижчевикладеною Специфікацією: рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1, строк (термін) постачання до 20.12.2016р (включно) у кількості 6000шт., ціна за одиницю 1165,00грн., усього ціна товару складає 8388000,00грн. (з ПДВ). Товар постачається на обєднані центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - представник замовника). Товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки Міністерства оборони України, яка є невідємною частиною цього Договору.

Відповідно до додатку 1 до договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. рознарядка Міністерства оборони України за специфікацією підприємству на 2016 рік сплановано відвантаження рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1, усього 6000шт. до 20.12.2016р (включно).

Пунктами 2.1, 2.2. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. сторони дійшли згоди, що в узгоджені із замовником терміни, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до строку поставки першої партії товару на склад замовника, постачальник надає до Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення ЗСУ (далі Центр) до затвердження робочих зразків товар у кількості 2 одиниці (штук) з комплектом супровідних документів. До комплекту супровідних документів включаються сертифікати відповідності (висновки про відповідність) на основну сировину та матеріали, протоколи лабораторних випробувань зразків, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи на продукцію, інші документи, що підтверджують відповідність матеріалів, комплектуючих виробів та зразків товару встановленим вимогам.

За умовами п. п. 6.1.-6.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно- розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації Договору (п. 1.2.). Місцем поставки товару є обєднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил України (далі - одержувачі замовника) згідно з рознарядки Міністерства оборони України, яка є невідємною частиною Договору, з обовязковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень. Постачальнику надається право, за попередньою письмовою згодою замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених Договором. Поставку товару одержувачам замовника постачальник зобовязаний провести з обовязковим виконанням передбачених вимог щодо асортименту, кількості, сортності виробів, черговості поставок у кожній окремо відвантаженій партії. Поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника, несе постачальник. Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Згідно із п.4.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. ціна цього Договору становить: 8 388 000 (вісім мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 1 398 000 (один мільйон триста девяносто вісім тисяч) грн. 00 коп. (за загальним фондом).

Відповідно до п.5.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

За умовами п.п.7.3.1., 7.3.2., 7.3.3. п. 7.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором та забезпечити поставку товару у кількості, якість якого відповідає умовам, установлених розділом III Договору. Письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочі дні, повідомити представника замовника, про дату коли товар буде наданий для приймання по якості та про дату коли товар буде відвантажений на його адресу.

Пунктами 8.1 та 8.2. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. сторони встановили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах передбачених пунктом 8.3. Договору.

Згідно із пп.8.3.3. п.8.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. за порушення строків виконання зобовязання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а в разі прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

За умовами п.п.9.1., 9.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р., сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна). Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Відповідно до п.11.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р. (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

19.12.2016р. між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним виробничо-торгівельним підприємством Акрополіс (постачальник) укладено додаткову угоду №1 до договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України). Даною додатковою угодою №1 від 19.12.2016р. сторони домовились абзац перший пункту 11.1. розділу XI викласти у наступній редакції: Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Всі інші положення Договору від 21 листопада 2016 року № 286/3/16/181 залишаються без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та згідно специфікації на 2016 рік, відповідачем відвантажено позивачу товар на загальну суму 4893000,00грн. (з ПДВ) , що підтверджується актами приймального контролю (якості) №1 від 21.12.2016р. товар в кількості 700 шт. відвантажено на в/склад (в/ч А2788) 22.12.2016р.; № 2 від 25.12.2016р. товар в кількості 1 250 шт. відвантажено на в/склад (в/ч А2788) 26.12.2016р.; № 3 від 29.12.2016р. товар в кількості 1 550 шт. відвантажено на в/склад (в/ч А2788) 30.12.2016р.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивачем направлено претензію від 06.01.2017 № 286/11/105, в якій позивач вказав на прострочення виконання зобовязань за Договором та просив відповідача оплатити суму штрафних санкцій, зокрема розмір пені за товар у кількості 700шт. на суму 978600,00грн постачений із запізненням на 1 добу складає 1957,20грн., за товар у кількості 1250шт. на суму 1747500,00грн постачений із запізненням на 5 діб складає 17475,00грн., за товар у кількості 1550шт. на суму 2166900,00грн постачений із запізненням на 9 діб складає 39004,20грн., а також розмір пені за товар у кількості 2500шт. на суму 3495000,00грн не постачений із запізненням на 15 діб складає 104850,00грн. та розмір штрафу за не постачений товар у кількості 2500шт. із запізненням більш ніж на 10 днів складає 587160,00грн. Однак, як зазначає позивач, дана претензія залишена без відповіді та задоволення.

20.01.2017р. між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним виробничо-торгівельним підприємством Акрополіс (постачальник) укладено додаткову угоду №2 до договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України). Даною додатковою угодою №2 від 20.01.2017р. сторони домовились пункт 1.2. розділу І Предмет договору Договору доповнити Специфікацією на 2017 рік: Специфікація на 2017 рік рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1, строк (термін) постачання до 30.03.2017р (включно) у кількості 700шт., ціна за одиницю 1165,00грн., усього ціна товару складає 978600,00грн. (з ПДВ).

Пунктом 2 додаткової угоди №2 від 20.01.2017р. сторони домовились п. 4.1. розділу IV "Ціна договору викласти у наступній редакції: ціна цього Договору становить 6 570 600 (шість мільйонів п'ятсот сімдесят тисяч шістсот) грн.. 00коп., у тому числі ПДВ 1095грн. 00коп., а саме у 2016році за Специфікацією становить 559200грн. 00коп., у тому числі ПДВ 932000грн. 00коп. (за загальним фондом). У 2017 році за Специфікацією становить 978 600 (дев'ятсот сімдесят вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 163 100 (сто шістдесят три тисячі сто) грн. 00 коп. (за загальним фондом).

Згідно до п.3 додаткової угоди №2 від 20.01.2017р. сторони дійшли згоди Підпункт 13.1. розділу XIII "Додатки до договору доповнити: рознарядка Міністерства оборони України за Специфікацією на 2017 рік на 1 арк.

Відповідно до додатку 1 додаткової угоди №2 від 20.01.2017р. до договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. рознарядка Міністерства оборони України за специфікацією підприємству на 2017 рік сплановано відвантаження рюкзак бойовий індивідуальний, вид 1, усього 700шт. до 30.03.2017р (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема видаткової накладної №86 від 23.03.2017р. відповідачем 23.03.2017р. поставлено, а позивачем прийнято рюкзаки бойові індивідуальні, вид 1, усього 700шт. на загальну суму 978600,00грн., що визнається сторонами.

Позивач у позовній заяві зазначає, що послуги з постачання товару на 2016 рік виконані з порушенням терміну надання таких послуг, що підтверджується Актом приймального контролю (якості), а саме: відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 1 від 21.12.2016р. товар в кількості 700 шт. на суму 978 600,00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 22.12.2016, тобто з запізненням на 1 добу; відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 2 від 25.12.2016р. товар в кількості 1 250 шт. на суму 1 747 500,00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 26.12.2016, тобто з запізненням на 5 діб; відповідно до Акту приймального контролю (якості) № 3 від 29.12.2016р. товар в кількості 1 550 шт. на суму 2 166 500.00 грн. завезено на в/склад (в/ч А2788) 30.12.2016, тобто з запізненням на 9 діб.

При цьому, належить зазначити, що як вбачається із п. 2 додаткової угоди №2 від 20.01.2017р. сторони внесли зміни в ціну договору зазначивши, що ціна договору становить 6570600,00грн. (з ПДВ) та до специфікації за 2016 рік, та визначили, що ціна за специфікацією 2016р. складає 5592000,00грн. Як встановлено судом вище, відповідач виконав свої зобовязання з поставки товару за специфікацією 2016р. на загальну суму 4893000,00грн. (з ПДВ). Відтак, враховуючи дані обставини відповідач недопоставив позивачу товар на загальну суму (5592000,00грн.-4893000,00грн.)=699000,00грн. Окрім цього, належить зазначити, що строки поставки визначені за специфікацією на 2016р., а саме «до 20.12.2016р.» у додатковій угоді №2 від 20.01.2017р. сторони не змінили. Доказів в підтвердження внесення змін до договору поставки в частині дати поставки товару визначених специфікацією на 2016р. суду не представлено.

Твердження відповідача, що прострочення поставленого товару мало місце з вини позивача спростовуються такими обставинами та доказами. Як вбачається із листа від 25.11.2016р. Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України №299/1/2755 скерованому ПВТП «Акрополіс», було опрацьовано лист відповідача №091102 від 09.11.2016р. щодо розяснення до ТУ 15.1-136-00034022:2016 рюкзак бойовий індивідуальний та надано детальні розяснення щодо умов відповідності товару, який підлягав поставці. Лише 05.12.2016р. згідно Протоколу випробувань продукції №236-т/16 від 07.12.2016р. відповідач передав обєкт для проведення перевірки відповідності рюкзака вимогам ТУ 15.1-136-00034022:2016 «Рюкзак бойовий індивідуальний РБІ. Технічні умови» та 07.12.2016р. були проведені випробування рюкзака бойового індивідуального, про що складено Протокол випробувань продукції №236-т/16 від 07.12.2016р. про результати випробувань.

Згідно видаткової накладної №РН-0912-04 від 09.12.2016р. відповідач передав Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України рюкзак бойовий індивідуальний в кількості 1 шт. та як вбачається із долучених копій письмових доказів робочий зразок №78/136-2016 було затверджено Центром розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України 20.12.2016р.

Згідно із п. 2.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. в узгоджені із замовником терміни, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до строку поставки першої партії товару на склад замовника, постачальник надає до Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення ЗСУ (далі Центр) до затвердження робочих зразків товар у кількості 2 одиниці (штук) з комплектом супровідних документів. Пунктом 1.2. договору встановлено строк (термін) постачання до 20.12.2016р (включно).

Як вбачається із долучених відповідачем документів, відповідач передав на затвердження зразки лише 09.12.2016р., що є порушенням п. 2.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. Тому, за даних обставин вбачається, що протермінування затвердження зразків обєкта поставки мало місце із вини відповідача.

Посилання відповідача на п.п. 9.1. та 9.4. договору також не може бути прийнято судом до уваги, оскільки в підтвердження факту пожежі відповідачем долучено акт Залізничного РВ м.Львова ГУ ДСНС України у Львівській області про пожежу від 04.01.2017р. та довідку Залізничного РВ м.Львова ГУ ДСНС України у Львівській області №2/13 від 11.01.2017р. Однак, як вбачається із умов п. 9.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин. Відповідачем не надано суду відповідних документів Торгово-Промислової палати України або ж виданих органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин. Відтак, відповідачем не подано належних та допустимих доказів в підтвердження наявності обставин визначених п.п. 9.1. та 9.4. договору, тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Позивач у позові зазначає, що за порушення строків постачання товару відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару, за кожну добу затримки, що складає 58 436,40 грн., а також, розмір пені за непоставлений товар, що складає 76 890,00 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача пені на загальну суму 135326,40 грн. Також позивач зазначає, що за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору, та просить стягнути з відповідача 7% штрафу за не поставлення 2500шт. товару у розмірі 587 160,00 грн.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.630 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно абзацу 2 пункту 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України від 13.07.2012р. №01-06/908/2012 розяснено, що у випадках порушення виконання господарських зобовязань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №3-24гс12 від 27.04.2012р.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 231 ГК України, Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до пп.8.3.3. п.8.3. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р. сторони дійшли згоди, що за порушення строків виконання зобовязання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а в разі прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

Враховуючи вищевикладене та те, що має місце поставка товару для державних потреб та за кошти Державного бюджету України, а також враховуючи внесення змін додатковою угодою №2 від 20.01.2017р. до п. 4.1. договору №286/3/16/181 від 21.11.2016р., зокрема щодо ціни договору, та враховуючи порушення строків виконання зобовязань щодо поставки товару та недопоставку товару, підставними є вимоги позивача щодо стягнення пені на загальну суму 73807грн. 20коп. та 7% штрафу за прострочення виконання зобовязання понад 10 днів вартості договору в розмірі 459942грн. 00коп. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та заявлені безпідставно.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань не подано, доказів поставки товару на загальну суму визначену у договорі сторони не представили.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення пені в розмірі 73807грн. 20коп. та 7% штрафу в розмірі 459942грн. 00коп. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог належить відмовити у звязку необґрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю заявлення.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного виробничо-торгівельного підприємства Акрополіс (79018, м.Львів, вул.Залізнична, буд.18, ідентифікаційний код 23965846) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6, ідентифікаційний код 00034022) 73807грн. 20коп. пені, 459942грн. 00коп. 7% штрафу та 8006грн. 24коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 06.03.2018р.

Суддя Іванчук С.В.