ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2018 р. Справа № 905/123/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Часовському Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області

до відповідача Державного підприємства «Укрвуглеякість», м. Вугледар Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків

про стягнення заборгованості у розмірі 31 670,46 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1829 від 26.10.2017 р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Укрвуглеякість», м. Вугледар Донецької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків про стягнення заборгованості у розмірі 31 670,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань щодо відшкодувань витрат Балансоутримувача на теплопостачання та земельного податку, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31 670,46грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 264, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4, 161-164, 232, 233 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №908/123/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 17.01.2018 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/123/18. На підставі ст. 50 ГПК України залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків.

09 лютого 2018 року через канцелярію суду Донецької області від ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області надійшли письмові пояснення №10-07-00672 від 07.02.2018р., в яких зазначено, що третя особа не є учасником спірних правовідносин, оскільки заявлені позовні вимоги полягають в стягненні з відповідача на користь балансоутримувача сум компенсації витрат на утримання орендованого майна, отже рішення прийняте за результатами цієї справи не вплине на права та обовязки ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області як орендодавця.

У підготовчому судовому засіданні 15.02.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2255/17 до розгляду по суті на 15.03.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2018р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст. 178 та ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка належним чином повідомленого відповідача і ненадання ним витребуваних документів у світлі достатності наданого судом часу для реалізації процесуальних прав останнім у світлі приписів ст.ст. 13, 42, ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України істотним чином не впливають на таку кваліфікацію.

Заслухавши у судовому засіданні Прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2013 року між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - Орендодавець) та Відповідачем ( далі - Орендар) укладений договір оренди №5705/2013 (а.с. 13-15), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 182,3 кв.м. одноповерхової будівлі (реєстровий номер 34032208.1.УЮИХЮЕ122), які розташовані за адресою: м. Вугледар, вул. ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2013р. і становить 226 701,96 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення вуглехімічної лабораторії.

Розділом 3 договору сторони визначили орендну плату.

Так, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2013 р. 2 836,61 грн. (п.3.1).

Розділом 5 договору сторони визначили обов'язки орендаря. Так, орендар зобов'язаний здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого Майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю (п.5.13).

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей Договір укладено строком на 2 (два) роки 360 днів, що діє з 10.07.2013р. до 04.07.2016р.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.4).

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку.

10.07.2013 р. за актом приймання -передачі, підписаного сторонами, об'єкт оренди переданий Орендарю (а.с.16).

На виконання пункту 5.13. Договору, 10.06.2013р. між позивачем (далі-Постачальник) та відповідачем (далі-Споживач) укладений договір про відшкодування витрат на надання комунальних послуг №134 (а.с. 75-77).

Згідно з умовами п.1 договору, предметом договору є відшкодування Споживачем витрат на надання комунальних послуг Постачальнику (забезпечення Споживача електричною енергію та водою для обслуговування хімічної лабораторії загальною площею 182,3 кв.м., за адресою: м. Вугледар, вул. Магістральна б.4). Облік споживання електроенергії ведеться згідно з рахунковими даними згідно додатку №1. Облік споживання водопостачання ведеться згідно лічильника (п.п. 2.1.,2.2. Договору).

В пункті 3.1. договору про відшкодування витрат на надання комунальних послуг №134, плата за комунальні послуги розраховується виходячи із діючих розцінок та тарифів. Плата за надання комунальних послуг вноситься Споживачем згідно виставленого рахунку Постачальника не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2013р.

При цьому, згідно п.7.4 цього договору, у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, передбачені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2016 року між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та Відповідачем укладено договір №1 про розірвання договору оренди від 10.07.2013р. №5707/2013, згідно з п.1 якого, сторони дійшли згоди розірвати з 26.06.2016 р. договір оренди від 10.07.2013 р. №5705/2013.

31 березня 2017 року за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП ««Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» за період з 01.12.2012р. по 30.11.2016р., Управлінням Східного офісу Державної аудиторської служби в Донецькій області складено Акт №05.05-29/01, в якому встановлено недоотримання сум компенсації витрат на утримання орендованого майна за період з 01.12.2012р. по 30.11.2016р. (а.с. 18-20).

27.03.2017р., з метою усунення виявлених порушень в бухгалтерському обліку позивача, останній звернувся до відповідача з листом № 596 з вимогою щодо відшкодування недоотриманих сум компенсації витрат на утримання орендованого майна за період з 01.12.2012р. по 30.11.2016р. у розмірі 31 670,46 грн.

Листом №02/1-56 від 14.04.2017 р. відповідач повідомив про неможливість відшкодування зазначених сум, оскільки договором №134 від 01.06.2013 р. відшкодування витрат на надання комунальних послуг відшкодування зазначених витрат не передбачено.

Посилаючись на невиконання Відповідачем грошових зобовязань щодо відшкодувань витрат Балансоутримувача на теплопостачання та земельного податку, які на момент пред'явлення позову складають 31 670,46 грн., Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання грошових зобов'язань щодо відшкодування витрат на теплопостачання та земельного податку.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема - Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст.629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до договору про відшкодування витрат на надання комунальних послуг №134 від 01.06.2013р. сторони дійшли згоди, що відповідач відшкодовує витрати на надання комунальних послуг, а саме споживання електроенергії та водопостачання.

В свою чергу, з огляду на принцип свободи договору, закріплений п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України, а також положення ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони мали встановити і інші умови, зокрема, щодо обовязку відповідача відшкодувати Балансоутримувачу витрати за теплопостачання та земельного податку.

Проте, обовязку щодо відшкодування витрат балансоутримувача за теплопостачання та земельного податку на відповідача не покладено, договору про відшкодування зазначених витрат між сторонами не укладено, що також зазначено позивачем у позовній заяві.

Отже, у відповідача відсутні підстави відшкодовувати витрати за теплопостачання та сплачувати земельний податок, у звязку з чим, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача витрат за теплопостачання за період з 01.01.2013р. по 31.12.2016р. на загальну суму 30 767,39 грн. та відшкодування земельного податку за 01.01.2013р. по 31.12.2016р. у розмірі 903,07 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 31 670,46 грн., у звязку з чим, в позові слід відмовити.

Судові витрати у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області до Державного підприємства «Укрвуглеякість», м. Вугледар Донецької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків про стягнення заборгованості у розмірі 31 670,46 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2018 р.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/