ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. м. Рівне

Справа № 918/1279/15

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Захист-Сервіс"

до Державного архіву Рівненської області

про стягнення заборгованості в сумі 134 204 грн. 00 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Малишева А.А., довіреність № 1 від 13.03.2017 р.

Гринчук С.В., директор;

від відповідача - Демянюк І.В., довіреність від 12.01.2018 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер d8131-477e2.

У судовому засіданні 27 лютого 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю-фірми "Захист-Сервіс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договорів на проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області, укладених 14 травня 2007 року, 4 червня 2007 року та 22 травня 2008 року між Державним архівом Рівненської області (далі - Архів) та позивачем, останній за завданням відповідача здійснив капітальний ремонт підвалу, сходових маршів (головного та запасного входу) та входу в архівосховище першого поверху приміщень Архіву у місті Рівному по вулиці Степана Бандери, 26а та Кавказькій, 8. Оскільки Архів взяте на себе за вказаними договорами зобов'язання по оплаті вартості даних робіт не виконав, заборгувавши таким чином позивачу 134 204 грн. 00 коп., останній, посилаючись на статті 526, 546, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 315 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2015 року (суддя Павленко Є.В.) позовну заяву Товариства від 16 листопада 2015 року прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1279/15 на підставі статті 64 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та призначено її до розгляду на 1 грудня 2015 року.

У судовому засіданні 1 грудня 2015 року оголошувалася перерва до 15 грудня 2015 року.

14 грудня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Архіву на позовну заяву від 11 грудня 2015 року № 1187/01-08 (т. 1, а.с. 52-60), в якому відповідач заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що всі капітальні роботи, що виконувалися Товариством протягом 2006-2008 років в Архіві були своєчасно та у повному обсязі оплачені відповідачем. Крім того, позивачем, на думку відповідача, в порушення імперативних приписів чинного законодавства претензію про оплату спірних робіт було направлено лише у 2015 році, тобто після спливу передбаченого законом строку позовної давності, встановленого для звернення до суду з наведеним позовом. Також Архів зазначив, що відсутність у нього спірної заборгованості перед позивачем додатково підтверджується актом ревізії фінансово-господарської діяльності Архіву за 2008-2009 роки та завершений звітний період 2010 року від 10 листопада 2010 року № 17-0306/112, а також довідкою Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області від 1 вересня 2015 року № 10-08/613 та матеріалами проведеного відповідачем внутрішнього службового розслідування. Разом з тим Архів повідомив, що наявні у матеріалах справи акти звірки взаєморозрахунків між сторонами не є належними доказами наявності спірної суми заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки останні з'явилися лише влітку 2015 року і з боку відповідача були підписані ОСОБА_4, який на той час вже не обіймав посаду директора Архіву та був приватною особою. Крім того, у наведених документах вказана назва юридичної особи, що не відповідає дійсній назві відповідача, а також відсутня конкретна сума кредиторської заборгованості відповідача та відтиск печатки Архіву.

У судовому засіданні 15 грудня 2015 року оголошувалася перерва до 23 грудня 2015 року.

У судовому засіданні 23 грудня 2015 року представник відповідача подав клопотання від 22 грудня 2015 року № 1218/01-08 (т. 2, а.с. 39-41), в якому Архів пояснив, що наявні у матеріалах справи акти звірки взаєморозрахунків між сторонами за спірними договорами не є, на думку відповідача, належними доказами, оскільки вказані акти, крім іншого, не містять підпису головного бухгалтера Архіву, відтиску печатки відповідача, а також не зареєстровані у канцелярії Архіву. Крім того, у наведених документах невірно зазначена посада керівника відповідача, а саме: замість вірного "директор" зазначено "начальник", в той час як такої штатної одиниці на підприємстві відповідача не передбачено. Також відповідач підкреслив, що всі наявні у матеріалах справи акти звірки були датовані 31 грудня, тоді як, зокрема, 31 грудня 2011 року та 31 грудня 2012 року припадали на вихідні дні, коли Архів не працював.

У судовому засіданні 23 грудня 2015 року оголошувалася перерва до 13 січня 2016 року.

11 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява Архіву від 11 січня 2016 року № 22/01-08 (т. 2, а.с. 77-79), в якій останній, посилаючись на частину 4 статті 267 ЦК України, просив суд залишити позов Товариства без задоволення.

Також 11 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання Архіву від 11 січня 2016 року № 21/01-08 про здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів (т. 2, а.с. 80). Вказане клопотання було задоволено судом.

12 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Архіву від 11 січня 2016 року (т. 2, а.с. 84-87), в яких останній зазначив, що оригінали спірних договорів, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт та кошториси з розрахунком договірної ціни були завірені нечинною печаткою відповідача, оскільки остання не містила ідентифікаційного коду Архіву.

До початку судового засідання 13 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Товариства від 13 січня 2016 року (т. 2, а.с. 89-90), в яких останнє зазначило, що згідно вимог Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 1999 року № 17, печатки з Державним Гербом України виготовляються круглої форми. У середині кола зображується Герб України, а по колу печатки - назва органу державної влади чи державного управління, потім назва підприємства, установи і організації, якщо наявність зображення передбачена діючим законодавством України. Згідно пункту 3.3.7 цієї Інструкції на печатках і штампах повинен зазначатись ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи або ідентифікаційний номер фізичної особи. Водночас дані положення Інструкції, на думку Товариства, стосується лише юридичних осіб приватного права або фізичних осіб-підприємців, та не можуть застосовуватися до Архіву, який є юридичною особою публічного права.

Ухвалою суду від 14 січня 2016 року строк розгляду спору у справі № 918/1279/15 на підставі статті 69 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) було продовжено на 15 днів - до 31 січня 2016 року.

Ухвалою суду від 18 січня 2016 року у справі № 918/1279/15 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерту було поставлено наступні запитання: Чи підтверджується документально факт виконання робіт по проведенню капітального ремонту приміщень Державного архіву Рівненської області за адресами, вказаними у договорах про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року, в об'ємах та обсягах, зазначених у даних правочинах? Чи підтверджується документально факт виконання вищенаведених робіт товариством з обмеженою відповідальністю-фірми "Захист-Сервіс"? Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Захист-Сервіс" розмір заборгованості Державного архіву Рівненської області за фактично виконані роботи згідно договорів про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року із зазначенням розміру такої заборгованості по кожному такому правочину окремо з урахуванням вартості цих робіт на момент їх проведення?

У зв'язку з наведеними обставинами ухвалою суду від тієї ж дати провадження у справі № 918/1279/15 було зупинено до отримання висновку вищенаведеної експертизи.

Супровідним листом від 25 січня 2016 року № 918/1279/15/119/16 матеріали справи 918/1279/15 надіслано до Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Водночас 16 лютого 2016 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Котельчук О.І. від 1 лютого 2016 року № 102, в якому останній просив суд забезпечити проведення огляду, прибуття експерта, безперешкодний доступ до досліджуваного об'єкту, а також належні умови роботи.

Крім того, 16 лютого 2016 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Андрощук О.П. від 3 лютого 2016 року № 121, в якому останній просив суд погодити термін проведення призначеної у даній справі експертизи у строк понад 90 днів.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року № 01-04/64/2016 у зв'язку з прийняттям Указу Президента України від 23 січня 2016 року № 21/2016 "Про переведення суддів", який набрав чинності з моменту його прийняття, та згідно якого суддю Господарського суду Рівненської області Павленка Євгена Валерійовича переведено на роботу на посаду судді Господарського суду міста Києва, відповідно до пунктів 2.3.50-2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/1279/15, за результатами якого наведену справу передано судді Політиці Н.А.

Ухвалою суду від 17 лютого 2016 року справу № 918/1279/15 було прийнято до провадження судді Політики Н.А.

Ухвалами суду від 17 лютого 2016 року вищенаведені клопотання судових експертів було задоволено.

25 травня 2016 року від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду надійшов висновок від 29 квітня 2016 року № 7096-7097 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами господарської справи № 918/1279/15. Крім того, у вказаному висновку повідомлено суд про те, що матеріали справи № 918/1279/15 в двох томах передано для проведення судової економічної експертизи.

9 березня 2017 року матеріали справи № 918/1279/15 разом з висновком судово-економічної експертизи від 15 лютого 2017 року № 7098 за матеріалами господарської справи № 918/1279/15 повернулися на адресу Господарського суду Рівненської області.

У зв'язку з наведеними обставинами ухвалою суду від 13 березня 2017 року провадження у справі № 918/1279/15 було поновлено та призначено її до розгляду на 3 квітня 2017 року.

Ухвалою суду від 3 квітня 2017 року у даній справі на підставі клопотання Товариства призначено додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення цієї додаткової експертизи поставлено наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Товариства розмір заборгованості Архіву за фактично виконані роботи згідно договорів про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року із зазначенням розміру такої заборгованості по кожному такому правочину окремо з урахуванням вартості цих робіт на момент їх проведення?

У зв'язку з наведеними обставинами ухвалою суду від тієї ж дати провадження у справі № 918/1279/15 було зупинено до отримання висновку вищенаведеної додаткової експертизи.

Водночас матеріали даної справи супровідним листом від 12 квітня 2017 року № 918/1279/15/486/17 були направлені до Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

12 травня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Андрощук О.П., в якому останній просив суд надати додаткові документи, необхідні для проведення додаткової судово-економічної експертизи.

Листом від 13 травня 2017 року № 918/1279/15 матеріали даної справи витребувано у Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для розгляду клопотання експерта.

22 червня 2017 року супровідним листом від 17 травня 2017 року № 750 матеріали справи надійшли на адресу Господарського суду Рівненської області.

З огляду на необхідність надання додаткових документів для проведення експертизи, ухвалою суду від 26 червня 2017 року провадження у справі № 918/1279/15 було поновлено та витребувано у сторін документи, необхідні для проведення додаткової судово-економічної експертизи.

Після надання сторонами вищенаведених документів ухвалою суду від 6 липня 2017 року клопотання експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Андрощук О.П. було задоволено. Одночасно вказаною ухвалою провадження у справі № 918/1279/15 зупинено, а матеріали даної справи супровідним листом від 12 липня 2017 року № 918/1279/15/797/17 направлено до Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

4 грудня 2017 року матеріали справи № 918/1279/15 разом з висновком додаткової судово-економічної експертизи від 3 листопада 2017 року № 8935 по матеріалах господарської справи № 918/1279/15 повернулися на адресу Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 5 грудня 2017 року провадження у справі було поновлено з 18 грудня 2017 року та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 18 грудня 2017 року.

18 грудня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Архіву від 15 грудня 2017 року № 1200/01-08 (т. 4, а.с. 18-22), в яких останній заперечив проти задоволення вимог Товариства з огляду, зокрема, на те, що розмір спірної заборгованості Архіву перед Товариством за укладеними між сторонами договорами від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року не підтверджується жодним з наявних у матеріалах справи документів, у тому числі висновками проведених у даній справі судових експертиз.

Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року підготовче засідання у справі № 918/1279/15 було відкладено на 29 січня 2018 року.

До початку судового засідання 29 січня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання Товариства від 29 січня 2018 року (т. 4, а.с. 43-45), в якому останнє просило суд призначити повторну судову експертизу у справі № 918/1279/15.

Водночас ухвалою суду від 29 січня 2018 року у задоволенні вищенаведеного клопотання позивача було відмовлено, закрито підготовче провадження у справі № 918/1279/15 та призначено її до судового розгляду по суті на 19 лютого 2018 року.

До початку судового засідання 19 лютого 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Товариства від 19 лютого 2018 року (т. 4, а.с. 58-60), в яких останнє зазначило про необґрунтованість тверджень відповідача та експерта щодо не підтвердження матеріалами справи наявності спірного розміру заборгованості Архіву перед позивачем з огляду на те, що спірні договори були укладені між сторонами, зокрема, 14 травня 2007 року та 4 червня 2007 року, тоді як Контрольно-ревізійним управлінням у Рівненській області було складено Акт за № 17-03-06/112 ревізії фінансово-господарської діяльності Архіву за 2008-2009 роки та завершений звітний період 2010 року.

У судовому засіданні 19 лютого 2018 року оголошувалася перерва до 27 лютого 2018 року.

У судовому засіданні 27 лютого 2018 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Товариства заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 11 грудня 2015 року № 1187/01-08 та поданих відповідачем додаткових письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками справи документів їх оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2007 року між Архівом та Товариством був укладений договір про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області, за умовами якого позивач зобов'язався виконати капітальний ремонт сходових маршів (головний вхід) Держархіву Рівненської області по вулиці Степана Бандери, 26 а, а відповідач, у свою чергу, - оплатити вартість здійснених позивачем робіт (т. 1, а.с. 8).

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно пункту 1.2 цього договору кошторисна вартість складає 69 213 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2.1 наведеної угоди розрахунок проводиться шляхом перерахування сум на рахунок виконавця згідно Форми__ не пізніше 3 днів з моменту їх пред'явлення.

За пунктом 4.1 цього правочину останній вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

Судом також встановлено, що 4 червня 2007 року між Архівом та Товариством був укладений договір про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області, за умовами якого позивач зобов'язався виконати капітальний ремонт сходових маршів (запасний вхід) та входу в архівосховище 1-го поверху Держархіву Рівненської області по вулиці Степана Бандери, 26 а, а відповідач, у свою чергу, - оплатити вартість здійснених позивачем робіт (т. 1, а.с. 9).

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно пункту 1.2 цього договору кошторисна вартість складає 34 945 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2.1 наведеної угоди розрахунок проводиться шляхом перерахування сум на рахунок виконавця згідно Форми__ не пізніше 3 днів з моменту їх пред'явлення.

За пунктом 4.1 цього правочину останній вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

З матеріалів справи також вбачається, що 22 травня 2008 року між Архівом та Товариством був укладений договір про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області, за умовами якого позивач зобов'язався виконати капітальний ремонт підвалу Держархіву Рівненської області по вулиці Кавказькій, 8, а відповідач, у свою чергу, - оплатити вартість здійснених позивачем робіт (т. 1, а.с. 10).

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно пункту 1.2 цього договору кошторисна вартість складає 30 046 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2.1 наведеної угоди розрахунок проводиться шляхом перерахування сум на рахунок виконавця згідно Форми Ф-3 не пізніше 3 днів з моменту їх пред'явлення.

За пунктом 4.1 цього правочину останній вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

У матеріалах справи також наявні належним чином засвідчені копії актів приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2007 року на суму 69 213 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 11-12), за грудень 2007 року на суму 34 945 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 13-14), за грудень 2008 року на суму 30 046 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 15-16), а також довідок про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2007 року на суму 69 213 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 156), за грудень 2007 року на суму 34 945 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 161) та за 2008 рік на суму 30 046 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 166).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Товариство вказувало на те, що на виконання статті 315 ГК України позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія від 21 серпня 2015 року № 54 з проханням протягом 30 календарних днів оплатити заборгованість по вищенаведеним договорам підряду на загальну суму 134 204 грн. 00 коп., яка була отримана Архівом 21 серпня 2015 року.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не погасив наявну в нього перед Товариством заборгованість, останнє звернулося до Господарського суду Рівненської області з даним позовом.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту ( стаття 846 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У той же час при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що будь-яка заборгованість відповідача перед виконавцем робіт за укладеними між сторонами договорами про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року відсутня.

Так, наведені обставини підтверджуються, зокрема, звітом про заборгованість бюджетних установ (форма 7д) за 2005 рік від 16 січня 2006 року (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів), звітом про заборгованість бюджетних установ (форма 7д) за 2006 рік від 16 січня 2007 року (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів), звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форма 7д) за 2007 рік від 15 січня 2008 року (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів), звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форма 7д) за 2008 рік від 15 січня 2009 року (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів), звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форма 7д) за 2009 рік від 20 січня 2010 року (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів), звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форма 7д) за 2010-2014 роки за січень відповідних років (КЕКВ - 2130, 2132, Капітальний ремонт, капітальний ремонт адміністративних об'єктів) (т. 1, а.с. 62-91). У рядках "заборгованість витрат по капітальних ремонтах, у т.ч. капітальний ремонт адміністративних об'єктів (код рядка 470-490)" наведених звітів, підписаних директором та головним бухгалтером відповідача, а також прийнятих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області без будь-яких зауважень, містяться прочерки, що свідчить про відсутність будь-якої заборгованості Архіву перед його контрагентами за проведені протягом вищенаведеного періоду підрядні роботи з капітального ремонту.

Відсутність заборгованості відповідача перед Товариством за укладеними між сторонами договорами про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року також підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту ревізії фінансово-господарської діяльності Архіву за 2008-2009 роки та завершений звітний період 2010 року від 10 листопада 2010 року № 17-03-06/112, що була проведена Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області (т. 1, а.с. 92-108). У вказаному акті ревізії було, зокрема, зазначено, що ревізією забезпечення капітального та поточного ремонтів проектно-кошторисною документацією порушень не встановлено. Ревізією визначення вартості та обсягів виконаних ремонтно-будівельних робіт встановлено, що Архівом укладено договори на капітальний ремонт, зокрема, з Товариством. За виконані будівельні роботи проведено розрахунки з підрядниками, зокрема, за 2008 рік на суму 261 599 грн. 21 коп. відповідно до актів виконаних підрядних робіт.

Про відсутність заборгованості відповідача перед Товариством додатково свідчить наявна у матеріалах справи копія довідки Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області від 1 вересня 2015 року № 10-08/613 (т. 1, а.с. 109), а також довідки Архіву від 1 лютого 2011 року № 110/01-08 (т. 1, а.с. 110) та від 11 липня 2013 року № 733/01-08 (т. 1, а.с. 111), відповідно до яких при проведенні документальної ревізії фінансово-господарської діяльності за 2008-2010 роки, здійсненої Контрольно-ревізійним управлінням у Рівненській області в 2010 році, жодних претензій з боку фінансових, податкових чи слідчих органів до фінансової дисципліни відповідача протягом, зокрема, 2008-2010 років, не було. Наявність спірної заборгованості не була підтверджена і висновками відповідного службового розслідування Архіву, за результатами якого складено акт комісії з проведення службового розслідування у Архіві від 14 вересня 2015 року (т. 2, а.с. 67-71).

Слід також зазначити, що відсутність заборгованості відповідача перед Товариством за спірними договорами підтверджується тим фактом, що усі документи фінансового характеру Архіву, зокрема, і акти звірки взаєморозрахунків між сторонами, були у встановленому законом порядку вилучені та знищені як такі, що пройшли документальну ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 2008 по 2010 роки, не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення у зв'язку із закінченням строку їх відомчого зберігання. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи актами про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, від 19 січня 2011 року № 1 (т. 1, а.с. 112-113) та від 2 липня 2013 року № 2 (т. 1, а.с. 114-116), а також відповідними протоколами засідання експертно-перевірної комісії Архіву від 20 січня 2011 року (т. 1, а.с. 117-118) і від 11 липня 2013 року № 8 (т. 1, а.с. 119-120). Крім того, за змістом листа Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області від 18 грудня 2015 року № 11-08/8925 (т. 2, а.с. 38) платіжні доручення розпорядників бюджетних коштів за 2005-2008 роки було знищено шляхом спалення.

Відсутність можливості підтвердження заявленого у позовних вимогах Товариства до Архіву розміру заборгованості за договорами про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року у зв'язку з відсутністю в позивача документів бухгалтерського обліку щодо взаєморозрахунків між сторонами була встановлена і висновком судово-економічної експертизи від 15 лютого 2017 року № 7098 (т. 2, а.с. 164-168).

Крім того, згідно висновку призначеної у даній справі додаткової судово-економічної експертизи від 3 листопада 2017 року № 8935 (т. 4, а.с. 7-10) заявлений у позовних вимогах Товариства розмір заборгованості Архіву за фактично виконані роботи згідно укладених між сторонами договорів про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року в межах наданих відповідачем бухгалтерських документів, з урахуванням актів перевірки та довідки від 1 вересня 2015 року, не підтверджується. Водночас можливість підтвердити розмір цієї заборгованості в межах наданих позивачем бухгалтерських документів за висновком цієї експертизи відсутня.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Відтак, з огляду на вищенаведені документи в сукупності, а також враховуючи наявні у матеріалах справи висновки призначених судом експертиз, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності в Архіву перед Товариством заборгованості у розмірі 134 204 грн. 00 коп., що виникла на підставі укладених між сторонами договорів про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області від 14 травня 2007 року, від 4 червня 2007 року та від 22 травня 2008 року, а також розміру цієї заборгованості по кожному вищенаведеному правочину окремо, у зв'язку з чим у задоволенні вимог Товариства слід відмовити.

Суд також звертає увагу на наступне.

Як було зазначено вище, 11 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява Архіву від 11 січня 2016 року № 22/01-08 (т. 2, а.с. 77-79), в якій останній, посилаючись на частину 4 статті 267 ЦК України, просив суд залишити позов Товариства без задоволення.

За нормами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з приписами частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини 1 статті 261 вказаного України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливим є також і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14.

Як вбачається з матеріалів справи, договори про проведення капітального ремонту Держархіву Рівненської області, на які Товариство посилалося як на підставу своїх вимог, були укладені між сторонами 14 травня 2007 року, 4 червня 2007 року та 22 травня 2008 року.

У матеріалах справи також наявні належним чином засвідчені копії актів приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2007 року на суму 69 213 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 11-12), за грудень 2007 року на суму 34 945 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 13-14), за грудень 2008 року на суму 30 046 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 15-16), а також довідок про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2007 року на суму 69 213 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 156), за грудень 2007 року на суму 34 945 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 161) та за 2008 рік на суму 30 046 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 166).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що про порушення Архівом платіжної дисципліни при виконанні вищенаведених договорів позивачу стало відомо відповідно ще у 2007 та 2008 роках, тоді як останній звернувся до Господарського суду Рівненської області з даним позовом про захист своїх майнових прав лише у листопаді 2015 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Судом враховано, що у матеріалах справи наявні копії актів звірки взаємних розрахунків між сторонами від 31 грудня 2009 року, від 31 грудня 2010 року, від 31 грудня 2011 року, від 31 грудня 2012 року, від 31 грудня 2013 року та від 31 грудня 2014 року (т. 1, а.с. 20-25).

Проте вказані документи не приймаються судом в якості належних доказів вчинення Архівом (як зобов'язаною особою) дій, що свідчить про визнання ним спірного боргу та, як наслідок, переривання перебігу позовної давності, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у вищенаведених актах невірно вказана назва установи відповідача - Державний архів Рівненської ОДА, а також посада його керівника - начальник, тоді як дійсною назвою останнього згідно, зокрема, з розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 10 січня 2003 року № 12 (т. 2, а.с. 42), Положення про Державний архів Рівненської області, затвердженого даним розпорядженням (т. 2, а.с. 42-43), розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 20 березня 2013 року № 144 (т. 2, а.с. 47), Положення про Державний архів Рівненської області, затвердженого даним розпорядженням (т. 2, а.с. 48-50), є Державний архів Рівненської області, а його керівником є директор. Крім того, на вищезазначених актах звірки взаєморозрахунків відсутній підпис головного бухгалтера Архіву та відтиск печатки відповідача, наявність якого згідно Інструкції з діловодства Архіву від 23 квітня 2007 року на таких документах є обов'язковим. Зі змісту пояснень Архіву також вбачається, що такі документи в порушення Інструкції з діловодства Архіву у встановленому порядку не були зареєстровані у канцелярії відповідача.

Крім того, суд зазначає, що у вказаних актах звірки взаєморозрахунків не зазначена власне кредиторська заборгованість Архіву, яку б можна було підтвердити відповідачем, а також не вказано, за яким правочином (правочинами) виникла така заборгованість.

За таких обставин суд констатує, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про визнання відповідачем спірного боргу та переривання перебігу строку позовної давності для звернення Товариства до суду з даним позовом.

У той же час, як було зазначено вище, згідно частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

За таких обставин, зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення даного позову, суд дійшов висновку про те, що заява Архіву про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2018 року.

Суддя Політика Н.А.