Суд
УХВАЛА

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 904/7134/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у складі Дармін М.О. - головуючий, Іванов О.Г., Кузнецова І.Л. від 27 липня 2017 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області у складі Рудовської І.А. від 06 жовтня 2016 року

за позовом комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП"

до Управління соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

про стягнення 456 274, 87 грн.

та за зустрічним позовом Управління соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

до комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Широківської селищної ради, 2. Виконавчого комітету Широківської селищної ради, 3. ОСОБА_8 (Широківського селищного голови Широківської селищної ради)

про стягнення незаконно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 липня 2017 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у даній справі, при цьому провадження за касаційною скаргою заявника у Вищому господарському суді України порушено не було.

Вказану скаргу разом зі справою № 904/7134/16 на виконання Розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15 грудня 2017 року № 38-р передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) Суд зазначає, що подана скарга не відповідає усім тим вимогам, що до неї ставились чинним на час звернення процесуальним законом з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Судом встановлено, що з даною касаційною скаргою скаржник звертається вже втретє, оскільки попередньо подані скарги поверталися без розгляду Вищим господарським судом України, через те, що скаржник при їх поданні недотримувався встановлених процесуальним законом вимог.

Встановлений статтею 110 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження пропущено, однак скаржником заявлено клопотання про поновлення такого строку.

Проте звертаючись з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, скаржником не наведено жодних обґрунтувань, які Суд міг би оцінити та визнати поважними, що в силу частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Так за приписами частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 234, 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), статтями 107 - 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 липня 2017 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у справі № 904/7134/16 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для наведення інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

(Докази виконання вимог цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О.Копиленка, 6, м. Київ, 01016).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.