РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2018Справа № 910/634/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт»

до Міністерства оборони України

про стягнення заборгованості за Договором підряду у розмірі 538 594,88 грн.

Представники сторін:

від позивача: Марчук В.П., довіреність № 160 від 07.03.2018;

від відповідача: Буданов О.П., довіреність № 220/124/Д від 30.01.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за Договором підряду у розмірі 538 594,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором підряду на роботи з будівництва житлового будинку на 40 квартир, м. Стрий, вул. Грабовецька, (шифр 64/87) № 303/35-1 на виконання робіт від 13.11.2015, в частині здійснення оплати за виконанні позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.02.2018.

23.02.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що у даному випадку йдеться не про неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів, а про відсутність зазначеного у Договорі об'єкту в наказі МОУ від 25.01.2018 № 28, яким передбачено фінансування об'єктів будівництва у 2018 році, а відтак перерозподіл коштів на об'єкти 2018 року призведе до недофінансування інших об'єктів. Також, відповідач зазначає, що з аналізу дати укладення Договору та посилання товариства у позовній заяві на довідку про вартість виконаних робіт та витрат за грудень 2013 року (форма КБ-3) вбачається, що відповідні роботи виконувались у грудні 2013 року за відсутності договірних відносин між сторонами за Договором, відтак заявлена підстава позовної вимоги про стягнення коштів є необґрунтованою та нелогічною.

У судове засідання 23.02.2018 представники сторін з'явились.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадку, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.03.2018 та встановлено позивачу строк для подання пояснень на поданий відповідачем відзив на позовну заяву та встановлено відповідачу строк для подання заперечень на пояснення на відзив.

05.03.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що у написанні позовної заяви ним була допущена описка та помилково зазначено «грудень 2013 року» замість «листопад 2017 року». Також, позивач зазначає, що в силу ст. ст. 526, 837, 610 ЦК України та ст. ст. 91, 96, 99 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005, підписаний між сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати КБ-3 є доказом повного виконання робіт та є підставою для здійснення розрахунків за виконані роботи. Крім того, позивач зазначає, що ч. 2 ст. 218 ГК України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

12.03.2018 представником відповідача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 12.03.2018 представники сторін з'явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 12.03.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 6 статті 183 ГПК України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Учасники справи у підготовчому засіданні 12.03.2018 надали письмову згоду на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 12.03.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 12.03.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 12.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2015 року між Міністерством оборони України (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» (далі - позивач, підрядник) укладено Договір підряду на роботи з будівництва житлового будинку на 40 квартир, м. Стрий, вул. Грабовецька, (шифр 64/87) № 303/35-1 (далі - Договір) за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик виконати роботи з будівництва житлового будинку на 40 квартир, м. Стрий, вул. Грабовецька, (шифр 64/87), (далі - об'єкт) відповідно до проектної документації і умов Договору та здати закінчені роботи.

Відповідно до п. 1.2 Договору власником об'єкта будівництва є замовник.

Згідно з п. 2.1 та п. 2.2 Договору підрядник повинен розпочати виконання робіт за Договором в м. Стрий по вул. Грабовецька (шифр 64/87) протягом п'яти календарних днів з дня підписання Договору сторонами, за умови виконання замовником зобов'язань щодо: надання будівельного майданчика; передачі проектної документації; передачі дозвільної документації і завершити виконання робіт, ввести об'єкт в експлуатацію та передати його замовнику відповідно до умов Договору не пізніше 30.09.2016. Початок та закінчення робіт визначається календарним графіком виконання робіт який є невід'ємною частиною Договору

У відповідності до п. 2.5 Договору перегляд строків виконання робіт, введення об'єкта в експлуатацію і передачі його замовнику може здійснюватися за умови підписання сторонами відповідної додаткової угоди до Договору (з обґрунтуванням обставин, що його спричинили).

За умовами п. 3.1 Договору договірна ціна робіт з будівництва об'єкта, не враховуючи витрат замовника встановлюється динамічною і складає 11 641 770,04 грн. в тому числі ПДВ - 1 255 929,18 грн. Вказана договірна ціна, складається підрядником на підставі затвердженої проектної документації, згідно вимогам нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві.

Фінансування робіт залежить від реального надходження коштів з Державного бюджету України. Сума зобов'язань за Договором підлягає коригуванню, у разі зменшення бюджетних призначень під час уточнення показників Державного бюджету України на відповідний рік, і оформлюється додатковою угодою зі складанням уточненого графіку фінансування (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 11.2 Договору фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВ - 2101190, КЕКВ 3121 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України» в сумі 11 641 770,04 грн., в тому числі ПДВ 1 255 929,18 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів та згідно з графіком фінансування робіт, який обов'язково узгоджується та підписується сторонами і тільки за цієї умови є невід'ємною складовою Договору. Фінансування робіт у 2015 році буде здійснюватися у розмірі 1 533 242,60 грн., в т.ч. ПДВ - 168 390,60 грн. Залишок фінансування у розмірі 10 108 527,44 грн., в т.ч. ПДВ 1 087 538,58 грн. буде здійснюватися у 2016 році.

Пунктом 11.3 Договору визначено, що замовник зобов'язаний надати підряднику графік фінансування робіт, а у разі його коригування - уточнений графік фінансування робіт, після чого підрядник має право скоригувати календарний графік виконання робіт відповідно до графіку фінансування.

Згідно з п. 12.1 Договору підрядник зобов'язаний у трьохденний термін після закінчення виконання робіт (етапу робіт) повідомити замовника.

У відповідності до п. 12.2 Договору після одержання повідомлення підрядника замовник зобов'язаний прийняти для перевірки подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт.

Пунктом 12.3 Договору визначено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі: примірної форми № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (форма КБ-2в) та примірної форми № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма КБ-3).

Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику (п. 12.4 Договору).

Відповідно до п. 12.6 Договору замовник має право відмовитись від прийняття робіт до оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проектної документації на будівництво об'єкта, договірної ціни та чинного законодавства (Державних будівельних норм, правил, стандартів, тощо).

Згідно з п. 12.7 Договору проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більш як 95 відсотків їх загальної вартості за договірною ціною. Кінцеві розрахунки за виконані підрядником за Договором роботи здійснюються протягом 15 банківських днів після виконання і прийняття всіх передбачених Договором робіт, приймання-передачі об'єкта та отримання замовником Декларації про його готовність до експлуатації.

За умовами п. 13.1 Договору приймання-передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) проводиться відповідно до чинних нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об'єктів в експлуатацію.

У відповідності до п. 13.3 Договору передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи (форма КБ-2в, КБ-3), з обов'язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем поверхів, тощо.

Пунктом 13.4 Договору визначено, що підписання акта приймання-передачі робіт з будівництва об'єкта є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 16.2 Договору замовник зобов'язаний, зокрема своєчасно, відповідно до умов Договору, здійснювати фінансування будівництва об'єкта.

За умовами пунктів 18.9 та 18.10 Договору у разі розірвання Договору в зв'язку з припиненням будівництва замовник оплатить підряднику роботи, виконані на момент розірвання Договору. Документи для здійснення кінцевих розрахунків при розірванні Договору пред'являються зацікавленою стороною протягом 15 днів з моменту прийняття рішення про розірвання Договору. Протягом 15 банківських днів після отримання необхідних документів сторони здійснюються кінцеві розрахунки. У той же строк підрядник передає замовнику будівельний майданчик (об'єкт будівництва).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 (п. 19.1 Договору).

Додатками № 1, 2 та 3 до Договору сторонами викладено Договірну ціну з пояснювальною запискою, календарний графік виконання робіт та графік фінансування робіт з будівництва відповідно.

24.11.2017 сторонами укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до умов якої замовник та підрядник дійшли згоди, що відповідно до п. 19.1 Договору підряду на роботи з будівництва житлового будинку на 40 квартир, м. Стрий, вул. Грабовецька, (шифр 64/87) від 13.11.2015 № 303/35-1 строк дії договору закінчився 31.12.2016. У встановленому законом порядку дію Договору не була продовжено (пролонгована) на новий строк (термін). Сторони погодились з моменту підписання додаткової угоди договір підряду на роботи з будівництва житлового будинку на 40 квартир, м. Стрий, вул. Грабовецька, (шифр 64/87) від 13.11.2015 № 303/35-1 вважати розірваним (п. 1 Додаткової угоди № 4 до Договору).

До зазначеної Додаткової угоди № 4 до Договору сторонами підписано та погоджено Акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 538 594,88 грн., Акт приймання-передачі проектної документації на об'єкт незавершеного будівництва.

Позивач зазначає, що згідно актів приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2017 року (форма КБ-3), підписаних сторонами без зауважень, вбачається, що позивачем виконано робіт на суму 538594,88 грн., які не оплачені Міністерством оборони України.

Таким чином, позивач зазначає, що заборгованість відповідача за виконані ТОВ «Ферозіт» роботи становить 538 594,88 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором будівельного підряду.

Згідно з ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 ЦК України).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Частиною 4 ст. 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем беззаперечно прийнято роботи на загальну суму 538 594,88 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками у двосторонньому порядку актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року (форма КБ-2в) на суму 508 822,67 грн. та на суму 29 772,21 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2017 року (форма КБ-3) на суму 538 594,88 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що сторонами було складено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого, станом на 24.11.2017 за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем в розмірі 538 594,88 грн.

Водночас, як встановлено судом, Додатковою угодою № 4 від 24.11.2017 до Договору сторони за взаємною згодою розірвали Договір з 24.11.2017.

Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пунктів 18.9 та 18.10 Договору у разі розірвання Договору в зв'язку з припиненням будівництва замовник оплатить підряднику роботи, виконані на момент розірвання Договору. Документи для здійснення кінцевих розрахунків при розірванні Договору пред'являються зацікавленою стороною протягом 15 днів з моменту прийняття рішення про розірвання Договору. Протягом 15 банківських днів після отримання необхідних документів сторони здійснюються кінцеві розрахунки. У той же строк підрядник передає замовнику будівельний майданчик (об'єкт будівництва).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати виконаних позивачем робіт, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Вимогами 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином. частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р. та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд також враховує, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, щодо відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до частини 2 статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, «отримання бюджетного фінансування», не може розглядатись як встановлення терміну виконання обов'язку замовника з оплати виконаних робіт, з огляду на те, що поняття «термін» передбачає вказівку на подію, яка має неминуче настати, тоді як умова про «надходження бюджетного фінансування» такої вказівки не містить.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу, заперечення відповідача наведені у відзиві та запереченнях на відповідь, повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» (48100, Тернопільська обл., Теребовлянський район, місто Теребовля, вулиця Шевченка, будинок 171; ідентифікаційний код: 37961273) заборгованість в розмірі 538 594 (п'ятсот тридцять вісім тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 88 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі у розмірі 8 078 (вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 92 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.03.2018

Суддя О.А. Грєхова