ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"12" березня 2018 р. Справа № 911/3034/15

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Лезіс», м. Обухів

до 1) ОСОБА_1, АДРЕСА_1

2) ОСОБА_2, АДРЕСА_2 3) ОСОБА_3, АДРЕСА_3

про визнання недійсними договорів, визнання права власності на майно, витребування майна

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3034/15 за заявою Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Лезіс" про банкрутство. Провадження в якій порушено ухвалою суду від 12.08.2015 р.

Постановою господарського суду Київської області від 02.12.2015 р. визнано банкрутом ТОВ Фірми "Лезіс" та відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Мирутенка М.М.

07.03.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області ТОВ фірми «Лезіс» в особі ліквідатора - Мирутенка Миколи Миколайовича подано позовну заяву, в якій останнє просить суд визнати недійсним договір від 07.05.2015 р., укладений між ТОВ фірми «Лезіс» та ОСОБА_1 щодо продажу об'єкту нерухомого майна площею 89,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; визнати недійсним договір від 13.09.2016 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо продажу об'єкту нерухомого майна площею 89,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; визнати право власності за ТОВ фірми «Лезіс» на об'єкт нерухомого майна площею 89,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; витребувати у ОСОБА_2 об'єкт нерухомого майна площею 89,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; визнати недійсним договір від 20.06.2014 р., укладений між ТОВ фірми «Лезіс» та ОСОБА_3 щодо продажу об'єкту нерухомого майна площею 80,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; визнати право власності за ТОВ фірми «Лезіс» на об'єкт нерухомого майна площею 80,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; витребувати у ОСОБА_3 об'єкт нерухомого майна площею 80,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та витребувати у відповідачів оскаржувані договори.

Частиною шостою статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів;

2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Так, відповідно до пп. 10 п. 2 частини другої статті 4 вказаного Закону за подання до господарського суду заяви в межах провадження у справі сплачується 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 вказаного Закону у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 762 грн.

Таким чином, заявник, враховуючи кількість заявлених вимог, мав би сплатити судовий збір у розмірі 24668,00 грн., однак, останнім вказані дії вчинено не було, натомість заявлено вимогу про звільнення від сплати судового збору, яку викладено в позовній заяві, поданій до суду, згідно її змісту, в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Лезіс».

Вказана вимога про звільнення від сплати судового збору обґрунтована тим, що постановою господарського суду Київської області від 02.12.2015 р. визнано банкрутом ТОВ Фірми "Лезіс" та відкрито його ліквідаційну процедуру, крім того, як зазначає заявник, з матеріалів справи № 911/3034/15, в межах провадження якої подано позовну заяву, вбачаться, що у банкрута відсутні будь-які майнові активи.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з частиною другою цієї статті Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 05.03.2018 р. у справі № 910/20625/15.

Отже, посилання заявника на скрутний майновий стан, який перешкоджає сплаті судового збору, не є підставою звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказана вимога заявника задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що заявником, звертаючись до суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів, визнання права власності на майно, витребування майна, порушено вимоги статті 164 ГПК України щодо здійснення сплати судового збору в передбаченому Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі за подання позовної заяви в межах провадження у справі про банкрутство, що відповідно до статті 174 ГПК України є підставою для залишення вказаної позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

ухвалив:

1. Вимогу ТОВ фірми «Лезіс» в особі ліквідатора банкрута, викладену в позовній заяві від 05.03.2018 р. про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви залишити без задоволення.

2. Позовну заяву, подану ТОВ фірми «Лезіс» в особі ліквідатора - Мирутенка Миколи Миколайовича про визнання недійсними договорів, визнання права власності на майно, витребування майна залишити без руху.

3. Запропонувати ТОВ фірми «Лезіс» в особі ліквідатора - Мирутенка Миколи Миколайовича в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви від 05.03.2018 р. шляхом надання суду документів, які підтверджують сплату судового збору в передбаченому Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Дата підписання 12.03.2018 р.

Суддя А.В. Лопатін