РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2018Справа № 910/1461/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ»

про відшкодування шкоди 10 159,95 грн.

представники сторін: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 10 159,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 1600002 від 12.12.2016, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 1191 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем, позивач направив останньому претензію з вимогою відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 10 159,95 грн. у судовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2018 призначено судове засіданні у порядку спрощеного позовного провадження зі стадії відкриття провадження на 06.03.2018.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 135 та № 127.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача і відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст.165, ст.202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, майнові інтереси страхувальника - ОСОБА_1, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, були застраховані за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 1600002 від 12.12.2016, укладеним з позивачем - ПрАТ «ПРОСТО-страхування»..

Відповідно до ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Так, з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 04.07.2017р. о 19 год. 55 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_2, у м. Харкові скоїв зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, у зв'язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_2 визнав себе винним у скоєнні ДТП.

На підставі звіту № 121809 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.12.2017, був складений страховий акт № 121809 від 26.07.2017, згідно з яким відшкодуванню підлягає сума в розмірі 10 159,95 грн.

Страховик - ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» сплатив на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 10 159,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13559 від 26.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 1557843.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв'язку з укладенням полісу АК № 1557843 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_2.

24.11.2017 позивач звернувся до відповідача з листом № 04-2882 від 24.11.2017 про виплату страхового відшкодування в сумі 10 159,00 грн.

На підтвердження звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 10 159,00 грн. позивач долучив до матеріалів справи заяву № 04-2882 від 24.11.2017, проте не надав належних доказів на підтвердження її направлення відповідачу (опису вкладення у лист, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення тощо).

У зв'язку з цим, суд зазначає, що згідно з роз'ясненнями, наведеними в оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування» страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, в якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому суд звертає увагу, що страхове відшкодування не обов'язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами полісу АК № 1557843 розмір франшизи становить 1000,00 грн., а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн.

Таким чином, заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 9159,95 грн. за вирахуванням франшизи.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування відповідачем суми здійсненої позивачем страхової виплати підлягають задоволенню частково в розмірі 9159,95 грн.

Судовий збір покладається на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-Б, ідентифікаційний код 33442139) на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, ідентифікаційний код 24745673) грошові кошти в розмірі 9159,95 грн. (дев'ять тисяч сто п'ятдесят дев'ять грн. 95 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1588,57 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят вісім грн. 57 коп.).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.03.2018.

Суддя О.Г. Удалова