КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа№ 910/18857/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 13.03.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 (повний текст підписано 11.12.2017)

у справі №910/18857/17 (суддя В.О. Демидов )

За позовом Публічного акціонерного товариства "АТП 13058"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК"

про стягнення 12 428,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "АТП 13058" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК" про стягнення 12 428,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати послуг за договором надання та організації послуг №ЕП-00193 від 19.01.2015 та разового договору-заявки від 11.10.2016 на перевезення вантажів автомобільним транспортом №КИ-19037 до договору №ЕП-00193 від 19.01.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017, повний текст якого складено та підписано 11.12.2017, у справі №910/18857/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "АТП 13058" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/18857/17 скасувати та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "АТП 13058", розгляд справи призначено на 27.02.2018.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не досліджено всіх обставин справи та не надано належної оцінки доказам у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник наголосив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до ТТН № від 11.10.2016 та ТТН № від 11.10.2016, які додані до матеріалів справи, які є письмовою формою договору перевезення вантажу, ТОВ "Пан Логістик" не є ні вантажовідправником ні вантажоодержувачем вантажу. Таким чином, між позивачем та відповідачем відсутні правовідносини на які поширюється дія положення ч. 5 ст. 315 ГК України.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/18857/17.

Дане клопотання мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції було винесено за відсутності представника позивача та копію рішення апелянт отримав по пошті лише 15.12.2017, а тому останній не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В. судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 залишено без руху до усунення недоліків.

25.01.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду Публічне акціонерне товариство "АТП 13058" надало заяву про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додана квитанція та належним чином завірений опис вкладення відправлення позивачу апеляційної скарги з додатками.

При розгляді клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/18857/17 суд вважає наявними підстави для відновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником визнаються поважними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству "АТП 13058" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" та призначено до розгляду на 27.02.2018.

14.02.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" - без задоволення.

26.02.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував проти доводів відзиву на апеляційну скаргу, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 скасувати, прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

06.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач заперечував проти доводів відповіді на відзив.

27.02.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву до 13.03.2018.

В судовому засіданні 13.03.2018 представник позива надала пояснення по суті спору, підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058", рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 скасувати та прийняти нове рішення яким, задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В судовому засіданні 13.03.2018 представник відповідача надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно із статтею 306 ГК України встановлює, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визначається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "АТП 13058" (далі - позивач, перевізник, експедитор-перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК" (далі - відповідач, експедитор-замовник, замовник) укладено договір надання та організації послуг №ЕП-00193 (далі - договір).

Згідно із пунктом 1.1 договору перевізник зобов'язується перевезти наданий йому експедитором вантаж в міжнародному та/або в міжміському сполученні з пункту відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачеві або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі, а експедитор, після прийняття перевезення, відповідно до умов цього договору, зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 1.5 договору визначено, що конкретні умови кожного перевезення зазначаються сторонами у разових договорах - заявках (далі- заявка), які при підписанні сторонами стають невід'ємними частинами цього договору. Підписані сторонами умови заявки мають пріоритетну силу щодо умов цього договору. Сторони керуються умовами договору, якщо ці умови не змінені заявкою.

Відповідно до пункту 3.1 договору вартість послуг по кожному окремому перевезенні визначається у заявці на перевезення.

Згідно із пунктом 8.12 договору він набирає чинності з дати підписань сторонами і діє до 31.12.2017. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомить одна одну про бажання розірвати його, договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний рік.

Разовим договором-заявкою від 11.10.2016 на перевезення вантажів автомобільним транспортом №ИК-19037 до договору №ЕП-00193 від 19.01.2015 сторони погодили маршрут - Мартусівка (Київська область) - Чернівці (Чернівецька область) - Івано-Франківськ (Івано-Франківська область); дату завантаження - Мартусівка, 11.10.2016 о 21:00; адресу завантаження - Мартусівка, вул. Леніна, 27; дату розвантаження - Чернівці, 12.10.2016 об 11:00, Івано-Франківськ, 12.10.2016 о 15:00; адресу розвантаження: Чернівці, Русская, 248 е ТРЦ Єкватор, Івано-Франківськ, Капушанська, 168; найменування вантажу - продукти на палетах; вимоги до транспортного засобу; тип рухомого складу; контактну особу; відповідального за проплату; вартість перевезення з витратами на страхування - 10 500 грн. (20-25 банківських днів після отримання оригіналів документів); вартість страхування відповідальності по даному перевезенню (1% від вартості перевезення) - 105 грн.; вартість перевезення за вирахуванням витрат експедитора-замовника на страхування відповідальності - 10 395 грн з ПДВ; порядок і строки оплати - 10 395 грн. протягом 20-25 банківських днів після отримання оригіналів документів (платіжні дні: середа, п'ятниця). У випадку, якщо документи не надійшли протягом 10 днів з моменту розвантаження автомобіля, оплата буде здійснюватися на 45 банківський день з дати отримання правильно оформлених документів.

Пунктом 4 додаткових умов заявки визначено, що оплата здійснюється після та за умови отриманих експедитором-замовником всіх правильно заповнених документів по виконаному перевезені: 3-ій примірник ТТН, видаткова накладна, рахунок на оплату, 2 екземпляри акту виконаних робіт, податкова накладна, актів бою, пошкодження вантажу тощо та при наявності у замовника: підписаного сторонами оригіналу договору з мокрими печатками та підписаного сторонами оригіналу цієї заявки з їх мокрими печатками. Вказані документи для оплати повинні бути відправлені експедитором-перевізником в 4-денний термін після розвантаження рекомендованим листом на адресу: 03040, м. Київ, вул. Деміївська, 43. У випадку затримки повернення документів, експедитор-перевізник сплачує експедитору замовнику штраф у розмірі 10% від вартості перевезення. Документи на оплату повинні бути оформленні датою розвантаження, вказаною в даній заявці. У разі неправильного оформлення чи відсутності необхідних документів оплата буде затримана і будуть виставлені штрафні санкції.

З наявних в матеріалах справи, товарно-транспортних накладних № від 11.10.2016 та № від 11.10.2016 та акта про надання автотранспортних послуг №1605 від 12.10.2016 вбачається, що позивачем були надані послуги по автомобільному перевезенню вантажів відповідача, на суму 10 395,00 грн. у зв'язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з останнього 12 428,15 грн., з яких: 10 395,00 грн - сума основного боргу та 2 033,15 грн. інфляційних збитків і 3% річних.

Зі змісту позовної заяви чітко вбачається, що дата оплати відповідачем послуг за разовим договором-заявкою № КИ - 19037 - є саме 16.11.2016.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (п. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно із статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст.193 ГК України).

Статтею 173 ГК України визначено, що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В матеріалах справи, відсутні докази проведення оплати відповідачем вказаних сум у визначені строки, проте з наявної в матеріалах справи заяви вбачається, що відповідачем було подано письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Згідно із статтями 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 315 Господарського кодексу України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України визначено, що для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Як вже зазначалося, відповідно до пункту 4 додаткових умов заявки, оплата після та за умови отриманих експедитором-замовником всіх правильно заповнених документів по виконаному перевезені: 3-ій примірник ТТН, видаткова накладна, рахунок на оплату, 2 екземпляри акту виконаних робіт, податкова накладна, актів бою, пошкодження вантажу тощо та при наявності у замовника: підписаного сторонами оригіналу договору з мокрими печатками та підписаного сторонами оригіналу цієї заявки з їх мокрими печатками. Вказані документи для оплати повинні бути відправлені експедитором-перевізником в 4-денний термін після розвантаження рекомендованим листом на адресу: 03040, м. Київ, вул. Деміївська, 43. У випадку затримки повернення документів, експедитор-перевізник сплачує експедитору замовнику штраф у розмірі 10% від вартості перевезення. Документи на оплату повинні бути оформленні датою розвантаження, вказаною в даній заявці. У разі неправильного оформлення чи відсутності необхідних документів оплата буде затримана і будуть виставлені штрафні санкції.

Відповідно до умов договору та заявки, позивачем були надані послуги по автомобільному перевезенню вантажів відповідача, про що свідчать відомості товарно-транспортних накладних № від 11.10.2016 та № від 11.10.2016, акт про надання автотранспортних послуг №1605 від 12.10.2016 на суму 10 395,00 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що її було пред'явлено до суду першої інстанції 27.10.2017, тобто з пропуском встановленого строку.

Згідно із частинами 3-5 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 08.11.2016 справа № 914/595/16

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" не підлягають задоволенню, з огляду на пропуск спеціального шестимісячного строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТП 13058" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/18857/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/18857/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст складено та підписано 16.03.2018.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська