Суд
УХВАЛА

01 березня 2018 року

м. Київ

справа № 910/12342/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.,

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк»

про перегляд Верховним Судом України судових рішень у справі № 910/12342/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» до Приватного підприємства Мале приватне підприємство «Айра» (далі - МПП «Айра»),

(треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.),

про визнання недійсним нікчемного договору та застосування наслідків недійсності договору,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 до Верховного Суду України надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд судових рішень у справі № 910/12342/16 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017.

Ухвалою Верховного Суду України від 12.07.2017 колегією суддів у складі: Берднік І.С. - головуючого, Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., надано Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» строк для усунення недоліків до 27.07.2017.

Заявником у вказаний строк усунуто недоліки заяви.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.08.2017 колегією суддів у складі: Берднік І.С. - головуючого, Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., допущено справу № 910/12342/16 до провадження Верховного Суду України та відкрито провадження за заявою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд Верховним Судом України судових рішень у справі № 910/12342/16, здійснено підготовчі дії.

Однак, станом на 15.12.2017 - момент набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII розгляд заяви Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд судових рішень у справі № 910/12342/16 Верховним Судом України не закінчено.

27.12.2017 заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд судових рішень зі справою № 910/12342/16 Верховним Судом України передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/12342/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018.

14.02.2018 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, у зв'язку з перебуванням судді Погребняка В.Я. на лікарняному на невизначений термін та визначено новий склад колегії суддів: головуючий - Пєсков В.Г., судді: Жуков С.В., Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями.

14.02.2018 до Верховного Суду Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано додаткове пояснення у справі № 910/12342/16, а 15.02.2018 ОСОБА_4 надані письмові пояснення у зазначеній справі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017р., заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017р., якщо господарська справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним господарським судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 11123 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017р, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Заява Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» подана з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017р.

На обґрунтування зазначеної підстави для перегляду судового рішення заявником до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі № 922/3883/15, від 07.09.2016 у справі № 911/3818/15, від 16.03.2017 у справі № 914/1316/16, від 30.05.2017 у справі № 904/5081/16.

Судова колегія, аналізуючи судові рішення у цій справі та в долучених заявником постановах Вищого господарського суду України, зазначає про таке.

У даній справі позов мотивовано наданням пільги контрагенту - МПП «Айра» у вигляді відкладальної умови, здійснено продовження терміну кредитування, занижено вартість права вимоги, яке відступалося. Враховуючи це та той факт, що спірний правочин є нікчемним у силу статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач просив визнати нікчемний правочин недійсним із метою застосування наслідків недійсності цього правочину. Тобто позов було подано виключно з підстав, зазначених у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на стадії ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк».

Постанова Вищого господарського суду України від 11.04.2017 у справі № 910/12342/16, яка нині переглядається і якою залишено без змін судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано наступними аргументами.

Згідно з нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що діяли на момент введення у ПАТ «Брокбізнесбанк» тимчасової адміністрації, уповноважена особа Фонду протягом 30 днів з початку тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку договір (інших правочинів).

При цьому судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відчуження спірного права вимоги за ціною, яка є нижчою від звичайних цін на аналогічне право вимоги, а розрахунки позивача не є достатнім доказом відхилення ціни продажу від звичайної ціни.

Одночасно судами було встановлено, що повідомлення про нікчемність було направлено 13.01.2016, тобто поза межами тимчасової адміністрації та без зазначення тих підстав, за якими уповноважена особа дійшла висновку про нікчемність договору. При цьому у матеріалах відсутні докази прийняття уповноваженою особою Фонду у тридцяти денний строк з дня початку тимчасової адміністрації рішення про нікчемність спірного договору.

Також суд касаційної інстанції у постанові відмітив, що позивач не посилався на відсутність достатнього обсягу дієздатності у відповідача через те, що за своєю природою спірний договір є договором факторингу.

У заяві про перегляд судових рішень заявник ставить наступні питання:

1) чи є потреба у прийнятті уповноваженою особою Фонду окремого рішення для подання позову про визнання недійсним спірного договору?

2) чи впливає час прийняття/направлення рішення уповноваженої особи Фонду контрагенту за спірним договором, якщо таке рішення потрібно, на недійсність спірного згідно зі статтею 215 ЦК України?

При цьому, у долучених як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд виходив із таких висновків.

1. Постанова Вищого господарського суду України від 16.03.2017 у справі № 914/1316/16 стосується розгляду питання недійсності правочинів неплатоспроможного банку, укладених у квітні-грудні 2014 року, згідно з якими банк відмовився від власних майнових вимог встановлена законом, тож такі правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення Уповноваженою особою Фонду. При цьому у цій справі встановлено, що Уповноваженою особою Фонду приймалися відповідні повідомлення про нікчемність як окремий розпорядчий документ, натомість не зазначалося, що прийняття окремого розпорядчого документу є обов'язковим.

Подібний висновок ґрунтувався на редакції Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла після 04.07.2014, коли вперше було змінено зміст статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки тимчасову адміністрацію у ПАТ «Імексбанк» було введено у травні 2015 року.

Дійсно, друга та третя редакції статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що діяли після 04.07.2014, встановлювали, на відміну від первісної редакції, що повідомлення про нікчемність надсилаються як на стадії тимчасової адміністрації, так і на стадії ліквідації.

Водночас, у справі, судові рішення в якій переглядаються, стадію ліквідації у ПАТ «Брокбізнесбанк» було введено 11.06.2014, тобто до 04.07.2014, коли вперше було змінено зміст статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (набрали чинності ці зміни 11.07.2014). Таким чином із 11.07.2014 ліквідатор ПАТ «Брокбізнесбанк» так само мав право повідомляти контрагентів за договорами про нікчемність договорів, що і було зроблено Уповноваженою особою Фонду в цій справі.

2. У постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі № 922/3883/15 так само розглядалося питання законності правочинів, укладених ПАТ «Златобанк» у грудні 2014 року-лютому 2015 року, при тому, що тимчасову адміністрацію у ньому введено з 14.02.2015.

Суд касаційної інстанції лише зупинився на констатації факту введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» та повноваженнях Уповноваженої особи Фонду, спираючись на редакцію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що діяла на момент укладення спірних правочинів безвідносно до питань, що є суттєвими у справі, судові рішення у якій нині переглядаються Верховним Судом.

3. У постанові Вищого господарського суду України від 30.05.2017 у справі № 904/5081/16 розглядалося питання законності правочинів ПАТ «Міський комерційний банк», укладених у вересні 2014 році, однак за іншого правового регулювання - іншої редакції статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», аніж та, що діяла під час укладення спірних правочинів, введення процедури тимчасової адміністрації та ліквідації у ПАТ «Брокбізнесбанк». Тому Верховний Суд не вважає цю постанову суду касаційної інстанції такою, що суттєво впливає на оцінку фактів, що нині мають суттєве значення.

4. У постанові Вищого господарського суду України від 30.05.2017 у справі № 922/3818/15 предметом розгляду є питання законності правочинів ПАТ «Златобанк», укладених у серпні 2014 року.

При цьому висновки суду касаційної інстанції, що відмова від майнового права є підставою для застосування статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є визначальною для справи, що нині розглядається, оскільки сам заявник у заяві про перегляд судових рішень сконцентрував увагу суду на неоднаковості застосувань норм права відносно прийняття Уповноваженою особою Фонду окремого рішення для подання позову про визнання недійсним спірного договору та стадії, на якій таке рішення має прийматися, тобто інших питаннях, аніж ті, на яких сконцентрувався суд касаційної інстанції у справі № 922/3818/15.

Крім того, колегія суддів відзначає, що 14.02.2018 до Верховного Суду поступили додаткові пояснення ПАТ «Брокбізнесбанк» до заяви про перегляд судових рішень у справі № 910/12342/16, до яких додано копію вироку Подільського районного суду міста Києва від 09.01.2018 у справі № 758/15964/17, який, на думку ПАТ «Брокбізнесбанк», підтверджує неправомірні дії службових осіб МПП «Айра».

Однак, Верховний Суд зауважує, що він не досліджує ці додатково надані докази, оскільки зазначений вирок датований 09.01.2018, тобто встановлені ним факти, якщо й існували на момент виникнення спірних правовідносин, то вони можуть бути використані учасниками справи для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, а не у процедурі нинішнього перегляду Верховним Судом в порядку розділу ХІІ-2 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) судових рішень у справі № 910/12342/16.

Окремо свою увагу колегія суддів зосереджує на доводах, наведених в поясненнях ОСОБА_4 від 29.01.2018. Так, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, посилається на практику Вищого господарського суду України та Вищого адміністративного суду України, за висновками яких визнання спірних правочинів недійсними за ознаками нікчемності на стадії ліквідаційної процедури, а не протягом процедури тимчасової адміністрації, є перевищенням Уповноваженою особою Фонду наданих повноважень. Аналогічний висновок зроблено у долученій постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2015 у справі № 910/14439/14. Додатково зроблено посилання на постанову Вищого господарського суду України від 16.01.2017 у справі № 914/1317/16, згідно з якою є обов'язковим прийняття рішення як розпорядчого акту Уповноваженою особою Фонду для визнання недійсними правочинів, які мають ознаки нікчемності.

У тих же поясненнях зроблено посилання на постанову Вищого адміністративного суду України від 04.08.2015 у справі № К/800/24809/15, ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі № К/800/34675/15, від 15.03.2016 у справі № К/800/22907/15, згідно з якими суд висловився щодо неправомірності рішення про визнання нікчемним правочину як розпорядчого акту за відсутності посилань на конкретні підстави нікчемності.

Додатково ОСОБА_4 послалася на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 у справі № К/800/50275/15, згідно з якою відсутність самого рішення про визнання нікчемним правочину тягне негативні наслідки.

У поданих 15.02.2018 поясненнях ОСОБА_4 зроблено посилання на практику Верховного Суду, який у постанові від 06.02.2018 у справі № 910/6931/16 дійшов висновку про те, що відсутність доказів прийняття Уповноваженою особою Фонду рішення про визнання договору нікчемним призводить до відсутності підстав для визнання спірного правочину недійсним. Додатково у цих поясненнях зазначено про постанову Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 913/752/16, де вказано, що судами застосовано положення статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у різних редакціях, що були чинними та діяли на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у зазначених справах, та які за своїм матеріально-правовим змістом і регулюванням не є ідентичними, дає підстави для висновку про відсутність неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України (у редакції, яка діє з 15.12.2017) якщо господарська справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним господарським судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частино третьою статті 11123 ГПК України (у редакції до 15.12.2017) визначено, що якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Судова колегія зауважує на тому, що головним завданням Верховного Суду України було, а Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики.

Оскільки прийняття рішення Верховним Судом у цій справі потребує здійснення аналізу та дачі оцінки судовим рішенням судів касаційної інстанції різної юрисдикції, то задля забезпечення сталості та єдності судової практики судова колегія вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі підпункту 2 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017.

Керуючись статтями 233, 234, 235, підпунктом 2 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка діє з 15.12.2017), Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд судових рішень у справі № 910/12342/16 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді С.В. Жуков

Л.Й. Катеринчук