ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2018 Справа № 905/165/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

секретар судового засідання Хадієва М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат АЗОВСТАЛЬ (Ідентифікаційний код 00191158, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22)

про стягнення 4085,69 грн.

за участю представників

від позивача: не зявились

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 5299 від 01.11.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат АЗОВСТАЛЬ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні у вигляді вартості нестачі коксу доменного у сумі 4085,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні коксу доменного по залізничній накладній № 48066187 від 27.01.2017 допустив незбереження вантажу у вагонах № 53413985 та № 56541832. На станції Сартана Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу, яке показало вагову недостачу у вказаних вагонах, про що складено відповідні комерційні акти № 484809/58 від 29.01.2017 та № 484809/59 від 29.01.2017. Позивач розрахував вартість нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2 % маси від зазначеної в перевізних документах, яка склала: у вагоні № 53413985 1 588,88 грн. з ПДВ із розрахунку 0,168 тн (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 9457,62 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури від 27.01.2017); у вагоні № 56541832 2496,81 грн. з ПДВ із розрахунку 0,264 тн (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 9457,62 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури від 27.01.2017). Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу на загальну суму 4085,69 грн., які предявлено до стягнення в судовому порядку.

Нормативно вимоги обґрунтовано приписами статей 308 Господарського кодексу України, 12, 25 Закону України Про залізничний транспорт, 110, 113 - 115, 129 Статуту залізниць України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: акт прийому-передачі № 91359594 від 27.01.2017, рахунок-фактуру № 91359594 від 27.01.2017, банківську виписку про рух коштів по рахунку, статутні документи підприємства, залізничну накладну № 48066187 від 27.01.2017, відомість вагонів, сертифікат якості № К-02786 від 14.01.2017, комерційні акти № 484809/58 від 29.01.2017, № 484809/59 від 29.01.2017р.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на недоведеність позивачем розміру збитків належними доказами та відсутність документального підтвердження оплати оспорюваного вантажу. Крім того, на переконання відповідача, згідно рахунку-фактури № 91359594 від 27.01.2017 та акту прийому-передачі № 91359594 від 27.01.2017 предявлено до сплати за наведену вагу, яка складає по пункту 11 таблиці 462,854 т, а не за фактичну вагу 468,0т, а фактично отримано з урахуванням нестачі (в вагоні № 56541832 згідно комерційного акту № 484809/59 1050 кг, в вагоні № 53413985 згідно комерційного акту № 484809/58 1000 кг) 465,950 т. Тобто загалом позивачем отримано більше вантажу, а ніж предявлено до оплати згідно акту прийому-передачі № 91359594. Таким чином, загальна сума фактично заподіяної шкоди (фактичні збитки) складають 0,00 грн., тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відповіді на відзив проти доводив відповідача заперечив, наполягає на задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, що відбулось 05.03.2018, позивач свого представника не направив, про дату, час та місце повідомлений у встановленому порядку.

Представник відповідача підтримав заперечення проти задоволення позову з підстав, наведених у письмовому відзиві.

Враховуючи, що явка представників сторін обовязковою визнана не була, наявних документів достатньо для вирішення спору по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2018 зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ АКХЗ здійснило відправлення у відкритому рухомому складі за залізничною накладною № 48066187 вагонів, навантажених коксом доменним на станцію Сартана Донецької залізниці, одержувач ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Згідно відміток вказаної накладної, вантаж кокс доменний. Вологий. Навалом. Вантаж помаркований продольною лінією вздовж вагону вапном. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

На станції Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено відповідні комерційні акти № 484809/58 та № 484809/59 від 29.01.2017р.

У розділу Д комерційного акту № 484809/58 зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10318 від 29.01.2017 станції Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу в вагоні 53413985 на справних 150-т та повірених 09.09.16 вагах вантажоотримувача. По документу значиться вага: брутто - не зазначено, нетто 41 600 кг, тара 23 000 кг. При переважуванні виявилось: брутто 63 600 кг, нетто 40 600 кг, тара 23 000 кг, що менше ваги у накладній на 1 000 кг. Вагон переважувався двічи, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж прибув у справному вагоні, вагон без дверцят, люка закриті, течії вантажу нема. Вантаж маркований однією полосою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзда праворуч над 2-3-4 та 5-6 люками виїмки довжиною 250-300 см, шириною 140-150 см, в глибину 50-60 см. В районі поглиблень маркування відсутнє.

У розділі Д комерційного акту № 484809/59 зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10319 від 29.01.2017 станції Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу в вагоні 56541832 на справних 150-т та повірених 09.09.16 вагах вантажоотримувача. По документу значиться вага: брутто - не зазначено, нетто 39 300 кг, тара 22 700 кг. При переважуванні виявилось: брутто 60 950 кг, нетто 38 250 кг, тара 22 700 кг, що менше ваги у накладній на 1050 кг. Вагон переважувався двічи, результат не змінився. Навантаження шапкою, вище бортів 40-50 см. Вантаж прибув у справному вагоні, вагон без дверцят, люка закриті, течії вантажу нема. Груз маркований однією полосою по довжині вагону, вапном. По ходу поїзда ліворуч над 1 та 6-7 люками виїмки довжиною 150-300 см, шириною 140-150 см , в глибину 50-70 см. В районі поглиблень маркування відсутнє.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом, комерційні акти № 484809/58 та 484809/59 від 29.01.2017 засвідчують невідповідність маси вантажу.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) дорівнює 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, для вантажів у вологому стані.

Як було встановлено судом, комерційний акт 484809/58 від 29.01.2017 засвідчує нестачу вантажу у вагоні № 53413985 в розмірі 1000 кг.

З урахуванням положень п. 27 Правил видачі вантажу, фактична нестача вантажу у цьому вагоні становить 168 кг з наступного розрахунку: 1000 кг (нестача за комерційним актом) - 832 кг (2 % від маси зазначеної у залізничній накладній - 41 600 кг).

За розрахунком позивача, вартість нестачі коксу доменного у вагоні склала 1588,88 грн. з ПДВ (одна тисяча пятсот вісімдесят вісім гривень 88 коп.) з наступного розрахунку: 9457,62 грн. з ПДВ (вартість однієї тони коксу доменного згідно рахунку вантажовідправника) х 0,168 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах).

Як було встановлено судом, комерційний акт 484809/59 від 29.01.2017 засвідчує нестачу вантажу у вагоні № 56541832 в розмірі 1050 кг.

З урахуванням положень п. 27 Правил видачі вантажу, фактична нестача вантажу у цьому вагоні становить 264 кг з наступного розрахунку: 1050 кг (нестача за комерційним актом) - 786 кг (2 % від маси зазначеної у залізничній накладній 39 300 кг).

За розрахунком позивача, вартість нестачі коксу доменного у вагоні склала 2496,81 грн. з ПДВ (дві тисячі чотириста девяносто шість гривень 81 коп.) з наступного розрахунку: 9457,62 грн. з ПДВ (вартість однієї тони коксу доменного згідно рахунку вантажовідправника) х 0,264 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок вартості шкоди, спричиненої внаслідок нестачі, є обгрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

Доводи відповідача про відсутність документального підтвердження понесення позивачем збитків у пред"явленому до стягнення розмірі спростовуються матеріалами справи, тому судом відхиляються.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачу було поставлено вантаж більше ніж сплачено.

Відповідно до акту прийому-передачі № 91359594 від 27.01.2017 у графі 6, 7 вказані показники маси одного і того ж вантажу «вага фактична» та «вага наведена», з яких: «вага фактична» - це відомості, які вносяться згідно даних залізничної накладної, а «вага наведена» - розраховується відповідно до умов договору за системою знижок/приплат з урахуванням показників якості вантажу.

У звязку з чим, вказані відомості є показниками маси одного і того ж вантажу, який був поставлений та прийнятий за актом приймання-передачі № 91359594 від 27.01.2017. Вказаний вантаж позивачем сплачений у повному обсязі, про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка банку про рух коштів по рахунку позивача.

Оскільки спірні вагони прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу п. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача. Відповідачем протилежного не доведено.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з віднесенням судових витрат на відповідача.

Керуючись статтями 73 - 80, 129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 4 085,69 грн. (чотири тисячі вісімдесят пять гривень 69 коп.)

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815, адреса 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат АЗОВСТАЛЬ (Ідентифікаційний код 00191158, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1) збитки, що виникли у зв"язку з незбереженням вантажу при перевезенні у сумі 4 085,69 грн. (чотири тисячі вісімдесят пять гривень 69 коп.) та судовий збір у сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення підписано 13.03.2018.

Суддя Н.В. Величко