ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року справа № 925/1345/17 м. Черкаси

За позовом комунального підприємства "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради

до Управління інспектування Черкаської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Черкаської міської ради

про стягнення 107196,96 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін та третіх осіб:

від позивача: Шимановський А.В. за довіреністю;

від відповідача: Матвійчук Ю.В. за довіреністю;

від третьої особи: Стойко А.Ю. за довіреністю.

Комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Управління інспектування Черкаської міської ради про стягнення 107196 грн. 96 коп. боргу за зберігання майна у період з грудня 2016 року по вересень 2017 року, переданого на зберігання за актами приймання-передачі від 02.12.2016 №1 і від 06.12.2016 №2.

Також позивач у позові просить господарський суд судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем грошових зобов'язань за укладеним між сторонами договором зберігання 02.12.2016 №158 щодо внесення плати за зберігання.

Ухвалою від 25.10.2017 Господарський суд Черкаської області в особі судді ОСОБА_6. прийняв позовну заяву комунального підприємства "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 09.11.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому у поданому ним 09.11.2017 до господарського суду відзиві на позов, що:

договором зберігання 02.12.2016 №158 не встановлена плата за зберігання та строки її внесення, тому цей договір є безоплатним;

подані позивачем з позовом розрахунки стягуваної суми плати за зберігання без підтверджуючих документів щодо понесених позивачем витрат на зберігання майна є неналежними та недопустимими доказами;

договір зберігання 02.12.2016 №158 не зареєстрований в органах Казначейства для проведення оплати зберігання, оскільки у ньому відсутня така істотна умова договору як його вартість.

Ухвалою від 09.11.2017 Господарський суд Черкаської області в особі судді ОСОБА_6. залучив до участі у справі Черкаську міську раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, і відклав розгляд справи на 09 год. 00 хв. 28.11.2017 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

14 листопада 2017 року за рішенням Вищої ради правосуддя суддя Господарського суду Черкаської області ОСОБА_6. була звільнена у відставку, у зв'язку з чим за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Черкаської області від 27.11.2017 №52 був проведений повторний автоматизований розподіл справи №925/1345/17, за результатами якого автоматизована система документообігу Господарського суду Черкаської області для розгляду справи №925/1345/17 визначила суддю Дорошенка М.В.

Ухвалою від 30.11.2017 суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В. прийняти справу №925/1345/17 до свого провадження і призначив її розгляд на 10 год. 45 хв. 26.12.2017 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 26.12.2017 Господарський суд Черкаської області призначив у цій справі підготовче засідання на 09 год. 00 хв. 23.01.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 23.01.2018 за участю представників усіх учасників справи, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 10 год. 00 хв. 26.01.2018 в приміщенні Господарського суду Черкаської області, про що повідомив представників учасників справи під розписку.

Ухвалою від 26.01.2018 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 09 год. 30 хв. 20 лютого 2018 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2018 за участю представників усіх учасників справи, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов, а представник третьої особи заявив, що покладається у вирішенні цього спору на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2016 року Управління інспектування Черкаської міської ради, як поклажодавець, і комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради, як зберігач, уклали між собою договір зберігання №158 (далі - договір №158), який містить, зокрема такі умови (пункти):

1.1. За умовами цього договору поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на зберігання металеву конструкцію (тимчасову споруду), рекламний щит (далі - майно) згідно з актами приймання-передачі.

1.2. Відлік часу зберігання майна починається від дати, зазначеної в акті приймання-передачі. Загальний термін перебування майна на зберіганні не має бути більшим одного року.

2.2. Зберігач має право

2.2.1. Вимагати оплати за фактичний строк зберігання, якщо майно витребуване достроково або не забрано в строк, встановлений п. 1.2 договору.

2.2.2. Вимагати оплату за весь строк зберігання, якщо відмова від зберігання викликана шкідливими властивостями речі, про які зберігач не був попереджений.

2.2.4. У випадках якщо поклажодавець не оплатив послуги із зберігання, зберігач має право реалізувати майно та за рахунок отриманих коштів відшкодувати витрати зі зберігання.

2.3. Поклажодавець зобов'язаний:

2.3.4. Оплачувати фактичний строк зберігання згідно з розрахунками, встановленими розділом 3 даного договору.

3. Розрахунки.

3.1. Зберігачу відшкодовуються послуги зі зберігання та послуги з транспортування відповідно до кошторису понесених витрат.

3.2. Форма оплати - готівкові кошти або переказ на поточний банківський рахунок, зазначений у розділі "Реквізити і підписи сторін".

7.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 05 грудня 2017 року.

Певної суми плати за зберігання майна та строку її внесення договір №158 не передбачає.

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Стаття 946 Цивільного кодексу України містить такі норми:

1. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

2. Якщо зберігання припинилося достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати.

3. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

4. Установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі.

Стаття 947 Цивільного кодексу України передбачає таке:

1. Витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

2. Витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати), відшкодовуються понад плату, яка належить зберігачеві.

3. При безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 632 Цивільного кодексу України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Таким чином, зі змісту приведених вище умов договору №158 вбачається, що він є письмовим, платним договором зберігання. Розмір плати за ним визначається розміром понесених позивачем витратами на зберігання та транспортування майна, що передається на зберігання, відповідно до кошторису. Під кошторисом у даному випадку господарський суд розуміє обґрунтований розрахунок таких витрат.

Вказані умови договору №158 відповідають вимогам приведених вище норм Цивільного кодексу України і спростовують доводи відповідача про безоплатність цього договору.

Чинне законодавство України не пов'язує момент укладення договору зберігання, набрання ним чинності, виникнення і виконання зобов'язань за ним з реєстрацією цього договору в органах Казначейства для проведення оплати зберігання і наявності для цього відповідних бюджетних призначень , тому питання такої реєстрації договору №158 не має значення для вирішення цього спору.

На виконання договору №158 Управління інспектування Черкаської міської ради за актами приймання-передачі від 02.12.2016 №1 і від 06.12.2017 №2 передало комунальному підприємству "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради, а це підприємство прийняло на зберігання відповідно рекламний щит в незадовільному стані із слідами демонтажу та металеву конструкцію (тимчасову споруду) білого кольору з написом "Ремонт взуття" з кондиціонером.

02.12.2016 та 10.01.2017 директор комунального підприємства "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради затвердив розрахунки надання послуг зі зберігання малих архітектурних форм за один місяць 2016 року у сумі 2942 грн. 40 коп. і за один місяць 2017 року 5644 грн. 80 коп. відповідно.

15 вересня 2017 року комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради цінним листом з описом вкладення надіслало Управлінню інспектування Черкаської міської ради претензію - вимогу від 15.09.2017 №235/13-01, який (лист) це управління одержало 19.09.2017.

Вказаною претензією-вимогою комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради пред'явило Управлінню інспектування Черкаської міської ради вимогу про сплату боргу за зберігання майна, переданого на виконання договору №158 за 7 актами приймання-передачі у сумі 262040 грн. 08 коп., у тому числі 50929 грн. 80 коп. плати за зберігання майна, переданого за актом приймання-передачі від 02.12.2016 №1 і 50537 грн. 48 коп. плати за зберігання майна, переданого за актом приймання-передачі від 06.12.2016 №2.

Управління інспектування Черкаської міської ради претензію-вимогу комунального підприємства "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради не задовольнило, оплату зберігання не здійснило, що й спричинило даний спір.

У позовній заяві комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради плату за зберігання майна, переданого йому за актом приймання-передачі від 02.12.2016 №1, визначило у сумі 53745 грн. 60 коп., а переданого за актом приймання-передачі від 06.12.2016 №2 - у сумі 53451 грн. 36 коп.

До розрахунку стягуваної суми боргу комунальне підприємство "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради включило заробітну плату двох сторожів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у встановленому в України мінімальному її розмірі 1600 грн. у 2016 році і 3200 грн. у 2017 році, нарахований на заробітну плату єдиний соціальний внесок, який сплачується роботодавцем, адміністративні витрати і 20% податку на додану вартість.

Перевіривши розрахунки стягуваної суми боргу на предмет їх обґрунтованості, доказовості і достовірності господарський суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Включені позивачем до розрахунку стягуваної суми боргу витрати є властивими витратами для зберігання майна.

Обов'язок надавача послуги, у тому числі і такої як зберігання, включати до її ціни 20% податку на додану вартість передбачений Податковим кодексом України.

Залучення позивачем для охорони прийнятого від відповідача на зберігання за договором №158 майна сторожів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та витрати позивача на виплату цим сторожам заробітної плати у встановленому законом мінімальному її розмірі; єдиного соціального внеску, нарахованого на їх заробітну плату та адміністративні витрати позивача підтверджуються такими, поданим позивачем до господарського суду належними і допустимими доказами: табелями обліку використаного робочого часу працівників позивача за період з грудня 2016 року по вересень 2017 року, оборотно-сальдовими відомостями позивача по рахунку 661 Співробітники (нарахування та виплата з/плати) і по рахунку 651 Податки і відрахування на заробітну плату) за період з 01.01.2016 по 30.09.2017, довідкою позивача від 25.01.2018 №15/13-01 про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 дійсно працюють у позивача сторожами сектору господарського забезпечення, довідкою позивача від 25.01.2018 №16/13-01 про відсутність у позивача заборгованості з виплати заробітної плати, нарахованої за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року, відомостями на виплату грошей і платіжні доручення на перерахування цих грошей на банківські картки працівників позивача за з грудня 2016 року по грудень 2017 року, податковими деклараціями з плати за землю за 2016 та 2017 роки.

Зберігання майна здійснювалося позивачем на одному, спеціально відведеному для цього, майданчику, а витрати позивача на оплату праці сторожів, на оплату нарахованого на їх заробітну плату єдиного соціального внеску та на адміністративні витрати не залежали від кількості майнових об'єктів, які знаходилися на зберіганні на цьому майданчику. Отож визначення позивачем витрат на зберігання прийнятого за актами приймання-передачі від 02.12.2016 №1 та від 06.12.2016 №2 майна окремо по кожному із вказаних у цих актах майновому об'єкту не відповідає фактичним обставинам зберігання цього майна позивачем та фактичним витратам останнього, які він поніс при цьому.

Правильним у даному випадку є визначення витрат позивача на зберігання майна на одному майданчику в цілому за фактичний період його зберігання не залежно від кількості переданих відповідачем на зберігання майнових об'єктів.

Розрахунок витрат на зберігання майна за грудень 2016 року у сумі 2942 грн. 40 коп. зроблений позивачем за повний місяць. Фактично ж зберігання позивачем переданого йому відповідачем за договором №158 майна розпочалося лише з 02.12.2016, тому до суми витрат на зберігання майна за грудень 2016 підлягає включенню лише частина вказаної суми витрат, що припадає на період з 02.12.2016 по 31.12.2016 і становить 2847 грн. 48 коп. (2942 грн. 40 коп. : 31 день х 30 днів).

У період з січня по вересень 2017 року сторожі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 згідно з табелями обліку використання робочого часу за ці місяці працювали на умовах неповного робочого часу із заробітною платою у сумі 1600 грн., тому позивач обґрунтовано включив до розрахунку витрат на зберігання майна за один місяць 2017 року заробітну плату охоронця у сумі 3200 грн. (1600 грн. х 2) і визначив загальну суму цих витрат у розмірі 5644 грн. 80 коп. за місяць і відповідно у розмірі 50803 грн. 20 коп. за 9 місяців з січня по вересень 2017 року.

Отже, в цілому сума витрат позивача на зберігання майна на одному майданчику за договором №158 за період з 02.12.2016 по 30.09.2017, яка становить суму грошового зобов'язання відповідача за цим договором з оплати зберігання майна за вказаний період, становить 53650 грн. 68 коп. (2847 грн. 48 коп. + 50803 грн. 20 коп.).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відсутність встановленого законом та договором №158 строку (терміну) виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати зберігання майна за цим договором означає, що для визначення строку виконання відповідачем вказаного зобов'язання слід керуватися ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, за правилами якої відповідач мав сплатити позивачу плату за зберігання майна у семиденний строк від дня одержання претензії-вимоги позивача від 15.09.2017 №235/13-01, тобто у строк з 20.09.2017 по 26.09.2017 включно.

Станом на 15.09.2017 - дату претензії-вимоги №235/13-01 позивач нарахував і пред'явив відповідачу до сплати плату за зберігання майна лише за фактичний період зберігання з 02.12.2016 по 15.09.2017. Отож плата з зберігання майна за 15 днів з 16.09.2017 по 30.09.2017 у сумі 2822 грн. 40 коп. (5644 грн. 80 коп. : 30 днів х 15 днів) до вказаної претензії-вимоги позивача не могла увійти, а це означає, що строк сплати цієї суми плати за зберігання майна, включеної позивачем до стягуваної суми боргу, наразі ще не настав, а тому і не підлягає стягненню з відповідача у даному спорі. Отож сума плати за зберігання майна за період з 02.12.2016 по 15.09.2017, строк сплати якої настав, становить 50828 грн. 28 коп. (53650 грн. 68 коп. - 2822 грн. 40 коп.).

Таким чином, відповідач не виконав грошове зобов'язання за договором №158 щодо сплати позивачу плати за зберігання майна за період з 02.12.2016 по 15.09.2017 у сумі 50828 грн. 28 коп., строк сплати якої настав, і тим самим порушивши права позивача на своєчасне одержання цієї сум коштів. Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором №158 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 50828 грн. 28 коп., боргу.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення 50828 грн. 28 коп. боргу.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 19.10.2017 №322 сплатив 1607 грн. 96 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 762 грн. 43 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління інспектування Черкаської міської ради (вул. Благовісна, буд. 170, кабінет 21, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) на користь комунального підприємства "Черкасиінвестбуд" Черкаської міської ради (вул. Б. Вишневецького, буд. 47, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) - 50828 грн. 28 коп. боргу і 762грн. 43 коп. витрат на сплату судового збору.

В решті позову відмовити

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 19.03.2018.

СУДДЯ М.В. Дорошенко