КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Справа№ 910/2341/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.01.2018 р.

у справі №910/2341/17 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Дочірнього підприємства «Торжок»

до 1) Публічного акціонерного «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКГ Моніторинг»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк»

третя особа -1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нексджен фінанси»

третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2

Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайськ-кондитер»

про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним протоколу від 28.11.2016 р. №14/11-01

ВСТАНОВИВ :

Дочірнє підприємство «Торжок» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКГ Моніторинг» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсними результати аукціону в електронній формі з реалізації активів Банка шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, які відбулись 14.11.2016 р., щодо лоту №7262;

- визнання недійсним протоколу від 28.11.2016 р. №14/11-01 (зі змінами і доповненнями) про проведення аукціону в електронній формі з реалізації активів Банка шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам щодо лоту №7262.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2017 р. залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Нексджен фінанси» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1, та ТОВ «Первомайськ-кондитер» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р. в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 р. зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017 р. касаційну скаргу ДП «Торжок» задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 р. та рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

В ході нового розгляду даної справи в суді першої інстанції надійшла заява ДП «Торжок» про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд до вирішення спору по суті накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

1.1. нежитлову будівлю, загальна площа (кв.м) 502.5, адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, будинок 108, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101;

1.2. нежитлову будівлю, загальна площа (кв.м) 1373,7, адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, будинок 108/5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101;

1.3. нежитлову будівлю, загальна площа (кв.м) 19973.7, адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, будинок 108/6, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101;

1.4. нежитлову будівлю, загальна площа (кв.м): 4521.2, адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, будинок 108/7, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.01.2018 р. заяву ДП «Торжок» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено повністю.

Вказана ухвала мотивована тим, що у заяві про забезпечення позову заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Фінмарк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 10.01.2018 р. щодо вжиття заходів забезпечення позову та відмовити ДП «Торжок» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції винесена незаконно та необґрунтовано, з порушенням вимог діючого законодавства України.

Представник ТОВ «ФК «Фінмарк» в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ДП «Торжок» про вжиття заходів забезпечення позову. Вважає, що в даному випадку відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки наведені позивачем підстави для такого забезпечення є необґрунтованими.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу залишити без змін. Вважає ухвалу законною та такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Також позивачем було долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи 2 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінмарк», просив скаргу задовольнити, ухвалу скасувати. Вважає оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм процесуального права. Також представником третьої особи 2 долучено до матеріалів справи письмові пояснення.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, поданий відповідачем 1. Згідно вказаного відзиву, відповідач 1 підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінмарк», просить скаргу задовольнити, ухвалу скасувати. Вважає оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи без його участі. У вказаній заяві зазначає, що апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінмарк» підтримує та вважає її такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Представник третьої особи 1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 273 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників відповідача 1, відповідача 2 та третьої особи 1, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду по даній справі явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача 1, відповідача 2 та третьої особи 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 3 та третьої особи 2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що ТОВ «ІІервомайск-кондитер» та пов'язаними з ним особами систематично вчиняються дії щодо відчуження, поділу та обтяження майна, з метою ускладнення подальшого виконання рішення суду про скасування результатів публічних торгів. Позивач зазначає, що подальше відчуження майна значно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду та повернення правовідносин у попередній стан.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, співвідноситься з предметом позову щодо визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним протоколу від 28.11.2016 р. №14/11-01, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову. Вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки. При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини необхідності такого забезпечення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У своїй позовній заяві та в заяві про забезпечення позову, позивач зазначає, що аукціон відбувся з порушенням законодавства. Проте позивач, всупереч ГПК України, не вказує яке саме його право порушено або оспорюється.

Позивач не приймав участі у добровільному погашенні заборгованості за кредитом. Позивачем не подавались заяви щодо його участі в аукціоні.

Згідно заявлених позовних вимог, позивач просить визнати недійсними результати аукціону, а також протокол від 28.11.2016 р. №14/11-01.

Колегія суддів вважає, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не співвідноситься з предметом позову.

18.04.2017 р. рішенням господарського суду міста Києва по справі № 910/2766/17, що залишено без змін 08.08.2017 р. постановою Київського апеляційного господарського суду, у задоволенні позовних вимог ДП «Торжок» до ТОВ «Первомайськ-кондитер», ТОВ «ФК «Фінмарк», щодо визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги за договором банківського кредиту №19/К-К від 19.05.2006 р., договором застави майнових прав №19/К-КЛ-3 від 27.01.2011 р. та договором поруки № 19/К-КЛ-П від 11.03.2014 р., відмовлено.

22.05.2017 р. рішенням господарського суду міста Києва по справі № 910/2767/17, яке залишено без змін 19.07.2017 р. постановою Київського апеляційного господарського суду, у задоволенні позовних вимог ДП «Торжок» до ТОВ «Первомайськ-кондитер» та ТОВ «ФК «Фінмарк», щодо визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги, укладених 13.12.2016 р. між ТОВ «ФК «Фінмарк» та ТОВ «Первомайськ-кондитер», недійсними, було відмовлено.

08.08.2017 р. рішенням господарського суду Миколаївської області у справі № 915/287/17, яке залишено без змін 23.08.2017 р. постановою Одеського апеляційного господарського суду, у задоволенні позовних вимог ДП «Торжок» до ТОВ «Первомайськ-кондитер», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ «ФК «Фінмарк», ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», щодо визнання станом на 30.01.2017 р. відсутнього права ТОВ «Первомайськ-кондитер» вимагати виконання ДП «Торжок» зобов'язань за договором банківського кредиту № 19/К-К від 19.05.2006 р. з договорами про внесення змін та доповнень, договором № 7262 про відступлення прав вимоги від 28.11.2016 р., договором №071/11-16К про відступлення прав вимоги 13.12.2016 р., договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 2563 (з договорами про внесення змін і доповнень), договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 2563, посвідченим 13.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1593, договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 2563, посвідченим 13.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1595, договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, з договорами про внесення змін і доповнень, договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, посвідченим 13.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1594, договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, посвідченим 13.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №1596, було відмовлено у повному обсязі.

З огляду на вищезазначені рішення судів, відступлення права вимоги від банка до ТОВ «Первомайськ-кондитер» незаконним не визнавалось.

У постанові від 07.12.2017 р. по справі № 910/267/17 Вищий господарський суд України зазначив, що відповідач-2 - ТОВ «Первомайськ-кондитер» не є стороною даного договору, а спірний договір був укладений лише у грудні 2016 року, тому, враховуючи, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, та беручи до уваги наведені висновки щодо заявлених ДП «Торжок» вимог про недійсність окремих положень договору іпотеки, суд підставно відмовив в задоволені позову ДП «Торжок» до ТОВ «Первомайськ-кондитер».

Нормами чинного законодавства заставодержателю надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж предмета такого обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Як вже зазначалось, позивач не приймав участь, не подавав заявку на участь в аукціоні та не сплачував відповідний внесок. Отже у нього не виникло прав, пов'язаних з участю в аукціоні.

Сам процес набуття прав не оскаржується сторонами (учасниками аукціону).

Господарський суд міста Києва виносячи оскаржувану ухвалу по даній справі не встановив чи були порушені права позивача при проведенні аукціону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на майно, суд першої інстанції вказав боржниками ТОВ «ФК «Фінмарк» та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які не є ні боржниками, ні власниками майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.01.2018 р. №110488281, де власником майна є ТОВ «НІКІНВЕСТ2017», яке навіть не є стороною по справі № 910/2341/17.

Колегія суддів вважає, що позивачем не зазначено в чому полягає імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів до забезпечення позову, наведених в оскаржуваній ухвалі, а саме лише посилання позивача на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є визнання недійсними результатів аукціону з реалізації активів банка, шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що оскаржувана ухвала не кореспондується з нормами ст. 137 ГПК України, оскільки не містить посилання на докази, які б підтверджували необхідність задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі та постановлена без належного обґрунтування того, в чому саме полягає неможливість або ускладнення виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення вимог позивача.

Оцінка судом першої інстанції обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову була здійснена без перевірки розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, про що, зокрема, свідчить неврахування при здійсненні зазначеної оцінки статусу майна, на яке було накладено арешт.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та вважає, що заява позивача, в порушення вимог ст. 139 ГПК України, не містить посилань на доведені обставини, які б могли унеможливити або утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи ТОВ «ФК «Фінмарк», викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому вона підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню, а заява про вжиття заходів забезпечення позову Дочірнього підприємства «Торжок» є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 140, 269, 270, 273, п. 4 ч. 1 ст. 280, ст. 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 10.01.2018 р. у справі №910/2341/17 про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Торжок» про вжиття заходів забезпечення позову.

Справу №910/2341/17 направити до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, що передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк