Р І Ш Е Н Н Я

12 березня 2018 року Справа № 913/932/17

Провадження №1/913/932/17

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа", м. Лисичанськ Луганської області

за участю третьої особи, яка не заявляє без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

В засіданні брали участь:

від позивача - Пантелєєва О.В., представник за довіреністю № 14 від 26.12.2017;

від відповідача - Дядько Г.П., представник за довіреністю № 2 від 09.01.2018.

від третьої особи - Єфременко О.О., представник за довіреністю № 14-85 від 14.04.2017;

Суть спору: про визнання протиправними дій відповідача щодо несанкціонованого відбору природного газу, які порушують права ПАТ "Луганськгаз" за умовами Типового договору розподілу природного газу № 09420DB58XAT016 від 01.01.2016, а також зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу НАК "Нафтогаз України" питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року (з урахуванням заяви позивача № 01-02-43/367 від 14.02.2018 про зміну предмету позову).

Так, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 12 ГПК України розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, яке через складність спору недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи те, що на момент набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII, суд не перейшов до розгляду справи по суті, подальший розгляд справи здійснюється зі стадії підготовчого провадження, яке згідно зі ст. 177 Кодексу має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до протоколу судового засідання від 14.12.2017 суд до розгляду справи по суті не перейшов, а тому з наступного судового засідання, яке було призначено на 16.01.2018 (вже набув чинності Закон України № 2147-VIII), розгляд справи відбувався зі стадії підготовчого засідання.

У відповідності до ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання позовної заяви.

Перед початком судового засідання 15.02.2018 позивач подав заяву № 01-02-43/367 від 14.02.2018 про зміну предмету позову, яку судом прийнято до розгляду, оскільки підстави нових вимог про зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу НАК "Нафтогаз України" питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року є подібними до первісних вимог про зобов'язання припинити дії щодо несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи ПАТ "Луганськгаз".

Дослідивши матеріали справи, яка розглядається судом у порядку загального позовного провадження, вислухавши представників сторін та третьої особи, суд встановив, що спір між сторонами виник з наступних причин.

Так, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (позивач) здійснює господарську діяльність за рахунок отриманих доходів від розподілу та постачання природного газу, обслуговування систем газопостачання у Луганській області і це є основний напрямок діяльності товариства.

Як зазначає позивач, постачання природного газу здійснюється на підставі постанови КМ України від 22.03.2017 № 187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

Як свідчать матеріали справи, у січні 2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (позивачем) та Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" (відповідачем) шляхом підписання останнім заяви-приєднання № 09420DВ58ХАТ016 від 01.01.2016 було укладено договір на розподіл природного газу у відповідності до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу".

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, він регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газорозподільних систем, затв. постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу VІ цього Кодексу споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період та забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (третьою особою) та Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" (відповідачем) було укладено договори № 5058/1718-БО-20, № 5038/1718-ТЕ-20, № 5039/1718-КП-20, № 5040/1718-РО-20 постачання природного газу, за умовами яких постачальник зобов'язався поставляти споживачу у жовтні-грудні 2017 року природний газ різним категоріям споживачів у певних визначених обсягах.

Таким чином у спірних правовідносинах позивач є підприємством, яке здійснює розподіл природного газу, третя особа - постачальником природного газу, а відповідач є споживачем.

Як встановлено судом, у жовтні-листопаді 2017 року відповідач спожив газ за відсутності номінацій за укладеними договорами - це замовлення замовника послуг транспортування, надана Оператору ГТС стосовно обсягів природного газу для споживача.

Так, за умовами п.п. 3.1, 3.2 Типового договору розподілу природного газу санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо несанкціонованого відбору природного газу у жовтні-листопаді 2017 року, зазначає, що КП "Лисичанськтепломережа" не мало права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи, оскільки у нього були відсутні виділені його постачальником ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтверджені обсяги на відповідний календарний період, що передбачено Типовим договором.

Як зазначено у письмових поясненнях третьої особи за листом від 07.03.2018 № 14/4-813 номінації за укладеними договорами не були виділені через значну заборгованість підприємства з оплати боргу за поставлений природний газ.

Факти несанкціонованого відбору газу відповідачем, тобто здійсненого з порушенням вимог Кодексу газорозподільних систем, підтверджені актами про порушення №№ 350-376 від 01.11.2017, в яких відсутня відмітка про ознайомлення з документами представника споживача.

За даними позивача загальний обсяг спожитого відповідачем газу (без виділених та підтверджених постачальником номінацій) станом на 20.11.2017 складає 2041337 м.куб.

Крім цього, до справи додані численні акти від 07.11.2017 про ненадання представниками КП "Лисичанськтепломережа" доступу працівникам ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до відповідного обладнання для проведення робіт з примусового відключення споживача від споживання природного газу (арк. справи 106-132).

В обґрунтування позову позивач посилається на факти виставлення йому ПАТ "Укртрансгаз" актів № 10-17--Баланс від 31.10.2017 та № 11-17--Баланс від 30.11.2017 із зазначенням обсягу негативного місячного небалансу підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" у загальній кількості 9813,093 тис. куб.м., які мають негативні наслідки у вигляді сплати послуг у підвищеному розмірі.

Також позивач посилається на значне недоотримання обігових коштів, що унеможливлює виконання товариством певних зобов'язань (сплата податків, виплата заробітної плати) та просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо несанкціонованого відбору природного газу та зобов'язати його врегулювати з постачальником газу НАК "Нафтогаз України" питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року.

Відповідач у відзиві від 12.01.2018 № 84 та додаткових поясненнях проти позову заперечує з посиланням на те, що постачальником природного газу порушено розпорядження КМ України від 04.10.2017 № 720-р "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18" про необхідність виділення номінацій. Також відповідач посилається на порушення порядку оформлення актів, складених позивачем 01.11.2017, чинність укладених договорів постачання природного газу, які мають виконуватись, та неналежний спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем (в частині зміненого предмету позову).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у поясненнях за листом від 07.03.2018 №№ 14/4-813проти позову також заперечує та посилається на законність своїх дій щодо КП "Лисичанськтепломережа" у спірний період, враховуючи наявність заборгованості відповідача за спожитий в минулі періоди природний газ, низький рівень розрахунків, а також відсутність підтвердженого планового обсягу в номінації.

Оцінивши матеріали справи, доводи сторін та третьої у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, ст. 5 ГПК України передбачено, що господарський суд, здійснюючи правосуддя, захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як звісно, одним з елементів позову є предмет позову. Предмет позову - матеріально правова вимога, заявлена позивачем у суд до відповідача відносно усунення допущеного відповідачем порушення права позивача.

Статтею 16 ЦК України визначено, якими способами захисту цивільних прав та інтересів здійснюється усунення допущеного відповідачем порушення права позивача, зокрема, припинення дії, яка порушує право; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб тощо.

Статтею 20 ГК України також визначено, якими способами захисту прав та інтересів здійснюється усунення допущеного відповідачем порушення права позивача,зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків тощо.

Вирішуючи спір в частині вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо несанкціонованого відбору природного газу за умовами Типового договору розподілу природного газу № 09420DB58XAT016 від 01.01.2016, суд дійшов висновку, що цей спосіб захисту не відповідає закону та договору, оскільки фактично зведений до встановлення судом факту порушення умов договору, що завжди оцінюється судом у разі застосування певного виду відповідальності, передбаченої за порушення умов договору, але не як самостійна вимога.

Так, позивач посилається на порушення його права відносно ПАТ "Укртрансгаз" щодо наявності негативного місячного небалансу підприємства, наслідком чого може бути сплата послуг у підвищеному розмірі. Втім, у разі понесення таких витрат позивач вправі захистити своє право шляхом пред'явлення позову про відшкодування збитків. Наразі, у справі не приймає участь ПАТ "Укртрансгаз", що унеможливлює з'ясування цих обставин, тим більше, що плата у підвищеному розмірі за послугами спірного періоду ще не здійснювалась позивачем.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу НАК "Нафтогаз України" питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року, то ці вимоги є необґрунтованими, оскільки згідно з Кодексом газорозподільних систем обов'язок по врегулюванню спірного питання покладено на постачальника газу (ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - третю особу), а не відповідача, який є споживачем, а саме:

- якщо за підсумками місяця фактичний об'єм (обсяг) споживання природного газу споживачем (побутовими споживачами) буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, його (їх) постачальник має врегулювати об'єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 4 глави 5 пункт 4 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Таким чином позовні вимоги про зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу питання небалансу природного газу протирічать закону, а тому є необґрунтованими.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з підстав, вказаних вище, з віднесенням судових витрат на позивача у відповідності до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 129, 232-233, 236-241, 247 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, - ПАТ «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ про визнання протиправними дій щодо несанкціонованого відбору природного газу та зобов'язання відповідача врегулювати з постачальником газу питання небалансу природного газу, який виник жовтні-грудні 2017 року в і д м о в и т и.

2. Витрати по судовому збору покласти на позивача.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 19.03.2018.

Суддя Н.М.Зюбанова