РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2018Справа № 910/1998/17

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1

про відшкодування шкоди 27 925,41 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Шульєва Т.Л. за довіреністю;

від відповідача - Кузьменков М.М. за довіреністю;

від третьої особи - не з'явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 27 925,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу в повному обсязі матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що відповідно до п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує оцінену шкоду із урахуванням зносу. Відповідачем зроблено власний звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_1 № НОМЕР_10 від 24.09.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу (43,00%) автомобіля НОМЕР_1 складає 25 748,79 грн. Сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті на користь позивача складала 25 748,79 грн.

Враховуючи, що в даній справі питаннями, які мають значення для правильного вирішення спору є питання саме який коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 становив на дату ДТП (29.07.2016), розрахованого відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що для вирішення спору в справі №910/1998/17 необхідні спеціальні знання, а тому є необхідність проведення в даній справі судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 25.07.2017 призначено по справі №910/1998/17 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська,6) та зупинено провадження у справі №910/1998/17 до надходження до Господарського суду міста Києва висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №910/1998/17 до Господарського суду міста Києва.

14.12.2017 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 14.12.2017 суд витребував від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська,6) матеріали справи №910/1998/17.

24.01.2018 на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2017 №910/1998/17 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/1998/17.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів ", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення "ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017., чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 26.01.2018 поновлено провадження у справі №910/1998/17 та постановлено здійснювати розгляд справи №910/1998/17 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено розгляд справи на 27.02.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016 о 13 год. 40 хв. на 34 км. автодороги Київ - Чернігів трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "Mersedes - Benz 312 D" д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, що належить позивачу.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом "Mersedes - Benz 312 D" д.н. НОМЕР_2 з причепом (компресором), рухався в правій смузі руху в напрямку м. Чернігів, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічну справність причепа, внаслідок чого у останнього відпало ліве колесо, яке викотилося на зустрічну смугу руху та зіткнулось з зустрічним автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, який рухався у лівій смузі руху в напрямку м. Києва, в результаті ДТП транспортний засіб та причеп отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3-А, 2.3.-Б Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ст. 124 КУпАП. Дана обставина підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2016 у адміністративній справі №361/4689/2016-п (провадження №3/361/1125/2016), копії яких містяться у матеріалах справи.

23.08.2016 постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/4689/2016-п (провадження №3/361/1125/2016) визнано винним ОСОБА_4 у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_3, що належить Підприємству з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ".

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП (29.07.2016), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, під керуванням транспортного засобу "Mersedes - Benz 312 D" (д.н. НОМЕР_2), власником якого є ОСОБА_6, застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0599425. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 26.07.2016 по 25.07.2017.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АК/0599425 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Mersedes - Benz 312 D" д.н. НОМЕР_2, на час спірної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з рахунком-фактура ТОВ «Бровари Моторс» від 12.09.2016 №СФ-0000847 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Jetta» д.н. НОМЕР_5 складає 53 165,51 грн.

Наявний в матеріалах справи акт з надання послуг по ремонту автомобіля №БН-0000799 від 12.09.2016 свідчить про те, що вартість матеріального збитку складає 53 165,51 грн.

Також, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_6 позивачем надано суду Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №06/08/16 складений 25.08.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 82 147,98 грн. Коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0.

Відповідачем зроблено власний звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_1 №240916-1 від 24.09.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу (43,00%) автомобіля НОМЕР_1 складає 25 748,79 грн. Оцінку провів фізична особа-підприємець суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_7

Також, відповідачем у того ж оцінювача був замовлений аналогічний звіт №190117-4 від 19.01.2017, яким було зазначено розмір матеріального збитку, спричинено власнику автомобіля в сумі 26 814,35 грн. без ПДВ. з урахуванням фізичного зносу (43,00%).

Обидва звіти зроблені без підтвердження вартості запчастин відповідними документами.

26.09.2016 відповідачем складено страховий акт №ГО-3106/КВ4 відповідно до якого подія, що сталась 29.07.2016 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату ПІІ «ВІП-РЕНТ», страхового відшкодування в сумі 25 748,79 грн. та доповнення №ГО-3106-1/КВ4 від 21.01.2017 до страхового акта №ГО-3106/КВ4 згідно з яким відповідач призначив до виплати ще 1 065,56 грн.

Як встановлено судом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" виплатило Підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» страхове відшкодування в сумі 26 814,35 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 27.09.2016 №8592 на суму 25 748,79 грн. та №11678 від 23.01.017 на суму 1 065,56 грн.

В решті вимог відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що відповідно до п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує оцінену шкоду із урахуванням зносу, який згідно даних обох звітів №190117-4 від 19.01.2017 та №24096-1 від 24.09.2016 складає 43,00%. У зв'язку зі здійсненою виплатою в розмірі 26 814,35 грн. відповідач вважає виконаним обов'язок щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд не погоджується з твердження відповідача та вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було зазначено раніше, у зв'язку з наявністю спору між сторонами щодо визначення коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 на дату ДТП (29.07.2016), розрахованого відповідно до вимог чинного законодавства, судом призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Поставлено на вирішення судової експертизи (експертам) наступне питання:

- який коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 становив на дату дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.07.2016 за участю автомобілів: НОМЕР_1 та "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_7.

Відповідно до отриманого висновку судової автотоварознавчої експертизи №16266/17-54 від 06.12.2017 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 на дату ДТП, яка мала місце 29.07.2016, за участю автомобілів: НОМЕР_1 та "Mersedes - Benz 312 D" д.н. НОМЕР_2 дорівнював нулю.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення визначеної позивачем суми фактичних витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 26 351,16 грн. (53 165,51 грн. сума фактичних витрат заявлена позивачем в позові - 26 814,35 грн. сплачених відповідачем), які Відповідачем не відшкодовані.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон).

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування", а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

Спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема, межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22), та з урахуванням, що згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 р. №6-49цс14 та від 02.12.2015 р. №6-691цс15).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №16266/17-54 від 06.12.2017 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 на дату ДТП, яка мала місце 29.07.2016, за участю автомобілів: НОМЕР_1 та "Mersedes - Benz 312 D" д.н. НОМЕР_2 дорівнював нулю.

У зв'язку з викладеним, фізична особа-підприємець, суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_7 у Звітах про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_8, № НОМЕР_10 від 24.09.2016р., № 190117-4 від 19.01.2017р. необґрунтовано застосував коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 43%, чим порушив п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 та інші норми чинного законодавства України.

За таких обставин, суд не бере до уваги зазначені звіти при визначені вартості матеріального збитку (№ НОМЕР_10 від 24.09.2016, № 190117-4 від 19.01.2017), заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_8.

Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженням ТЗ Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_9, № 06/08/16 від 25.08.2016 замовленим Позивачем, було визначено розмір матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 82 147,98, при коефіцієнті фізичного зносу 0.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АК/0599425 та положення статей 9, 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд вказує на те, що на відповідачеві за полісом №АК/0599425 лежав обов'язок відшкодувати за спірним страховим випадком саме 26 351,16 грн. грн. (в межах витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу та за мінусом вже сплаченої суми в розмірі 26 814,35 грн.).

Також, позивачем нарахована пеня в розмірі 1 574,25 грн.

Відповідно статті 36 (п.36.2.) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

13.09.2016 ПІІ «ВІП-рент» звернулось до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та надано необхідні документи, передбачені ст. 35 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення розміру страхового відшкодування.

Листом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» від 27.09.2016 вих. №16/09/27-13 повідомило про виплату страхового відшкодування, але сума виплати не була вказана. В подальшому відповідачем виплачено страхове відшкодовування частково в розмірі 26 814,35 грн.

12.12.2016 позивач направив відповідачу вимогу від 09.12.2016 №760 про сплату залишку матеріального збитку разом з копіями документів, що підтверджують виконання ремонту автомобіля НОМЕР_1. Відповідач отримав зазначену вимогу 14.12.2016 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідь на вказану вимогу відповідач у листі від 09.01.2017 №17/01/19-01 повідомив, що виконав свої зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування. Також повідомив, що доплата в розмірі, що не перевищує суми податку буде здійсненна в терміни визначені законодавством.

Отже, в порушення статті 36 (п.36.2.) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не виплатив страхове відшкодування в повному обсязі протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, при наявності звіту про оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого ТЗ Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_5, № 06/08/16 від 25.08.2016, Акту № БН-0000799 від 12.09.2016 з надання послуг по ремонту автомобіля НОМЕР_8 та платіжного доручення № 8863 від 22.09.2016 та здійснив виплату у меншому розмірі без досягнення згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 37 (п. 37.2.) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Після закінчення вищевказаного строку і по даний час виплата страхового відшкодування Відповідачем проведена не була.

Отже, регресну заяву на виплату страхового відшкодування відповідач отримав 13.09.2016 року, граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом є 13.12.2016.

Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» - при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 36 (п. 36.5.) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Пеня за прострочку виплати страхового відшкодування за розрахунком позивача становить 1 574,25 грн.

Суд погоджується з розрахунком пені позивача, визнає його обґрунтованим у зв'язку з чим задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 1 574,25 грн. пені.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення судової експертизи у зв'язку з задоволенням позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 233, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 72, ідентифікаційний код 32638319) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ" (01013, м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 4, ідентифікаційний код 25264533) 26 351 (двадцять шість тисяч триста п'ятдесят одна) грн. 16 коп. страхового відшкодування, 1 574 (одна тисяча п'ятсот сімдесят чотири) грн. 25 коп. пені, 3 714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 00 коп. витрат на оплату експертизи, а також 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.03.2018

Суддя І.І. Борисенко