Суд
УХВАЛА

03 березня 2018 року

м. Київ

справа № 922/2240/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області

на постанову Харківського апеляційного господарського суду у складі Хачатрян В.С. - головуючого, Ільїна О.В., Терещенко О.І. від 02 листопада 2017 року та рішення Господарського суду Харківської області у складі Жельне С.Ч. від 20 вересня 2017 року

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області

про стягнення коштів 284 807, 62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області 27 листопада 2017 року звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року та рішення Господарського суду Харківської області від 20 вересня 2017 року у даній справі, при цьому провадження за касаційною скаргою заявника у Вищому господарському суді України порушено не було.

Вказану скаргу разом зі справою № 922/2240/17 на виконання Розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15 грудня 2017 року № 38-р передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) Суд зазначає, що подана скарга не відповідає тим вимогам, що до неї ставились чинним на час звернення процесуальним законом з огляду на таке.

За приписами статті 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Оскільки оскаржувана постанова прийнята апеляційним господарським судом 02 листопада 2017 й набрала законної сили того ж дня, останнім днем строку на касаційне оскарження цієї постанови було 22 листопада 2017 року.

В порушення наведених норм процесуального закону касаційна скарга Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження і при цьому клопотання про поновлення такого строку скаржником не заявлено.

Положення частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) визнають описані обставини недоліками касаційної скарги та надають скаржнику право їх виправити, зокрема, шляхом звернення до касаційного суду із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку.

Проте, Судом встановлено, що не відповідає касаційна скарга і пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), який вимагає, що касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального права чи процесуального права.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про порушення або неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зміст поданої скарги зводиться до цитування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 та наведення доводів, які взагалі не можуть оцінюватися касаційним судом в силу його повноважень, оскільки по суті є проханням про додаткову перевірку доказів, які Суд не може вважати належним обґрунтуванням касаційної скарги в розумінні наведеного пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року).

За приписами пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тобто підстави аналогічні тим, що закріплювалися у пункті 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року).

Якщо частини 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) надають право скаржнику на виправлення допущених при поданні касаційної скарги недоліків, то частина 4 цієї ж статті є імперативною, не передбачає такого права і застосовується Судом у разі виявлення недоліків, що підпадають під її дію.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до поданої касаційної скарги наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) у вигляді повернення скарги без розгляду.

Керуючись підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 234, 287, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), статтями 107 - 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року та рішення Господарського суду Харківської області від 20 вересня 2017 року у справі № 922/2240/17 разом з доданими матеріалами повернути скаржникові без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.