ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. м. Київ Справа № 910/20508/17

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Соломянського районного міста Києва" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентин-АС" (Київська обл., м. Біла Церква)

про стягнення боргу у розмірі 3971,08 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 -довіреність №1 від 03.01.2018;

від відповідача: не прибув.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Соломянського районного міста Києва" (далі позивач) подало до господарського суду Київської області позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентин-АС" (далі відповідач) 3971,08 грн боргу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині сплати орендної плати за час фактичного користування об'єктом оренди до дня повернення його позивачу.

Ухвалою від 08.12.2017 господарський суд Київської області порушив провадження у справі та призначив її до розгляду на 01.02.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні 01.02.2018 представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи заявлене позивачем клопотання, ціну позову, обраний позивачем спосіб захисту, а також те, що справа є незначної складності, господарський суд задовольнив клопотання позивача та згідно з ухвалою суду від 01.02.2018 призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 01.03.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в засідання суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2009 між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Соломянської районної у м. Києві ради (вподальшому перейменованого згідно з п. 23 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 вих. № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва") (далі - орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Валентин-АС" (далі - орендар/відповідач) було укладено договір № 322/4 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Соломянського району міста Києва (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі розпоряджень Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації № 2492 від 29.12.2007 та № 370 від 30.03.2009 передав, а орендар прийняв в оренду нежиле приміщення для складських потреб, розташоване за адресою: м. Київ по вул. М. Мішина у дворі будинку № 39-А.

У відповідності до пунктів 2.1 та 3.1 договору сторони погодили, що об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 39,0 кв.м, у тому числі окремо розташована нежила споруда (сарай) - 39,0 кв.м. Орендна плата на момент укладення договору встановлюється у розмірі 12% від вартості майна і становить 818,00 грн на місяць.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Пунктом 3.9 договору визначено, що орендна плата та інші передбачені договором платежі сплачуються орендарем починаючи з дати підписання акту прийому-передачі. Орендна плата нараховується до: дати підписання сторонами акту прийому-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві; дати складення акту державним виконавцем про виселення, на підставі рішення суду.

У пункті 9.1 договору сторони погодили, що термін договору оренди визначений з 30.03.2009 до 28.12.2012.

30.03.2009 між сторонами був укладений акт прийому-передачі, на підставі якого орендарю було передано в користування приміщення загальною площею 39 кв.м за адресою: м. Київ, вул. М. Мішина, 39-А.

19.12.2011 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва до договору оренди приміщення № 322/Ч від 30.03.2009, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до пункту 9.1 договору в наступній редакції: "цей договір діє до 31.03.2012 року включно".

Позивач зазначає, що відповідач був законним орендарем спірного нежилого приміщення до 31.03.2012, після вказаної дати відповідач приміщення не звільнив та продовжував його використовувати.

В матеріалах справи міститься копія рішення господарського суду Київської області від 31.10.2016 у справі № 910/14925/16, згідно з яким, зокрема, виселено ТОВ Валентин-АС з нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Михайла Мішина, 39-А, загальною площею 39 кв.м, із переданням за актом приймання-передачі КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Соломянського району міста Києва.

Позивачем до справи надано копію акту державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві, з якого вбачається, що вказане у рішенні суду приміщення було звільнено боржником від його майна, ключі від приміщення були передані майстру дільниці ОСОБА_2 тільки 18.05.2017.

У подані до суду позовній заяві, позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував оренду плату за користування майном, переданим йому за договором оренди № 322/Ч від 30.03.2009, після закінчення терміну його дії до моменту фактичного повернення останнього з оренди, у зв'язку з чим у відповідача за період з лютого по 18.05.2017 року виникла заборгованість, розмір якої, з урахування здійснених оплат (28.02.2017 на суму 2304,44 грн, 20.04.2017 на суму 2353,09 грн), станом на день звернення до суду з даним позовом склала 3746,24 грн (8403,77 - 4657,53).

Перевіривши проведені позивачем нарахування основного боргу суд вважає, що його сума обрахована позивачем вірно та у відповідності до пунктів 3.1-3.3 договору.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст.525 і 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на дату вирішення спору відповідачем документально не спростовано факт наявності заборгованості за оренду приміщення, враховуючи період часу за який останнім здійснювалося фактичне користування ним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3746,24 грн орендної плати обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача інфляційних та 3% річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 184,42 грн за період з лютого по травень 2017 року, а також 40,42 грн 3% річних за аналогічний період.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, що обґрунтовано заявленою до стягнення сума інфляційних становить 113,55 грн, оскільки при здійсненні їх нарахування позивачем було невраховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції має визначатися із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав би бути здійснений (а не на конкретну дату місяця), помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження ОСОБА_2 розрахунку базового індексу споживчих цін", постанова Пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14). Тому у стягненні з відповідача 70,87 грн інфляційних втрат слід відмовити, оскільки їх заявлено до відшкодування позивачу безпідставно.

Що стосується 3% річних, то здійснивши їх перерахунок, виходячи з зазначеного позивачем початку періоду нарахування річних, суд вважає правомірно заявленою до стягнення їх суму у розмірі 30,12 грн. При цьому суд встаноивив, що позивачем при здійсненні нарахування 3% річних не було дотримано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, що вплинуло на безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 10,30 грн 3% річних, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до статей 74 та 77 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд вважає, що оскільки станом на момент пред'явлення позивачем даного позову до суду відповідач свої обов'язки по сплаті залишку боргу за оренду нежилого приміщення, який виник у зв'язку з фактичним користуванням об'єктом оренди за договором № 322/Ч від 30.03.2009 не погасив, позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково на суму 3889,91 грн, з яких: 3746,24 грн сума основного боргу, 113,55 грн інфляційних втрат та 30,12 грн 3% річних. У стягненя з відповідача 70,87 грн інфляційних та 10,30 грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентин-АС" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Коцюбинського, будинок 57, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Соломянського районного міста Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, будинок 6, ): 3746 (три тисячі сімсот сорок шість) гривень 24 коп основного боргу, 113 (сто тринадцять) гривень 55 коп інфляційних втрат, 30 (тридцять) гривень 12 коп 3% річних та 1567 (одна тисяча п'ятсот шістдесят сім) гривень 30 коп судового збору.

3. У іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Повне рішення складено: 07.03.2018.

Суддя В.М. Антонова

Друк:

1 - в справу, 2,3 - сторонам - рек. з повід.