ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018

м. Дніпро

Справа № 904/363/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ", м. Добропілля, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 9698,79 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 9698,79 грн

Позовні вимоги мотивовані недостачею вантажу внаслідок незбережного перевезення відповідачем.

Ухвалою суду від 05.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкритопровадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію суду, 20.02.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що відправник не вжив належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно залізничною накладною № 50484641 від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станцію Енергодар Придніпровської залізниці ДТЕК Запорізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» надійшов вантаж у вагоні № 62197629 з вантажем «вугілля кам’яне марки Г 0-100» (а.с. 13).

Згідно ст.6 Статуту залізниць України (Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. Які складають станції залізниць. Складені комерційні акти містять відомості про те, що під час перевезення вантажу мало місце неохоронне перевезення з боку залізниці.

Як встановлено судом, вантаж у вагоні № 62197629 прибув на станцію призначення з видимими ознаками слідів нестачі, і тому на підставі ст. 52 Статуту залізниць України відповідачем було складено комерційний акт № 476906/345 від 26.06.2017 (а.с. 11-12).

Згідно комерційного акту № 476906/345 від 26.06.2017 у вагоні № 62197629 вугілля кам’яне насипом. Досилається до основної відправки № 50484641. Нетто 68800 кг, тара 23500 кг. Насправді у вагоні виявлено: брутто 84880 кг, тара 23500 кг, нетто 61380 кг, що менше документа на 7420 кг. Навантаження нижче бортів на 30-40 см, вкатане, не марковане, потоптане. За рухом поїзда на 5-7 люками є виїмка довжиною 450 см, шириною 280 см, глибиною 50 см. У технічному відношення вагон справний. Вагон без торцевих дверей, люка закриті. Тесі вантажу не має. Відсутній вантаж у вагоні уміститися міг.

Згідно із статтею 307 ГК України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною першою ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас, частиною п'ятою ст. 31 Статуту встановлено, що придатність рухомого складу, зокрема вагонів, для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці. Частиною 3 ст. 308 ГК України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у вагон, який в технічному стані справний. Вагон підготовлений у комерційному відношенні. Таким чином, вантажовідправник виконав свої зобов'язання.

Статтею 110 Статуту визначено, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно п. 1 ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У відповідності до вимог ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу, у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

За змістом п. 3.21 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" якщо на зворотній стороні накладної є відмітка відправника про відвантаження вантажу Із "шапкою", нанесення захисного маркування, а на станцію призначення вантаж прибув фактично без "шапки", без маркування або з частково порушеним маркуванням, ця обставина може свідчити про втрату частини вантажу під час перевезення, і залізниця повинна довести відсутність своєї вини у нестачі вантажу".

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Природна втрата вантажу «вугілля кам’яне» становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, з врахуванням норми природної втрати, вартість втраченого вантажу у вагоні № 62197629 складає 6732 кг (7420 кг – 688 кг).

Згідно довідки ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за накладною № 50484641 у вагоні № 62197629 вартість 1 тони вантажу становить 1440,70 грн. з ПДВ(а.с. 14).

Так, вартість недостачі вантажу складає: 6,732 т х 1440,70 грн. = 9698,79 грн.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії 2Придніпровська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропільська ЦЗФ» (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1; ідентифікаційний код 00176472) вартість нестачі вантажу у розмірі 9698,79 грн. та 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 12.03.2018

Суддя                                                             М.О. Ніколенко