Суд
УХВАЛА

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 908/3067/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Украинський продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Приватного підприємства "Украинський продукт",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Приватне акціонерне товариство "Геркулес", 2.Публічне акціонерне товариство "Донецький міський молочний завод №2",

про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017 (згідно із реєстраційним штампом) Приватним підприємством "Украинський продукт" подано касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі № 908/3067/15 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 908/3067/15 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2018 року у справі № 908/3067/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору та надіслання її копії іншій стороні у справі.

Згідно положень підпункту 7 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду, розмір ставки судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено в сумі 1600,00 грн.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 1 600,00 грн, яка має бути перерахована за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Проте, до касаційної скарги долучено ксерокопію квитанції № 14046169 від 06.11.2015 на суму 1 218 грн, з якої вбачається, що судовий збір сплачено за подання скарги на ухвалу від 27.10.2015 у справі № 905/2666/15 до Донецького апеляційного господарського суду, тому вищевказана квитанція не приймається до уваги як доказ сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній до 15.12.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скаржником у тексті касаційної скарги заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що скаржник знаходиться в зоні проведення активної фази АТО, де наразі відбуваються відкриті бойові дії, мають місце численні випадки розбою та мародерства, є цілком обґрунтованим скрутне фінансове становище скаржника, однак до касаційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан останнього перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки.

Аргументи та доводи Приватного підприємства "Украинский продукт" не дають суду достатніх підстав для застосування права на відстрочення або звільнення заявника від сплати судового збору, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 1111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Згідно з частиною другою статті 36 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Належним чином засвідченою вважається копія документу, яку, зокрема, засвідчила установа або особа, відповідальна за його видання.

Приватним підприємством "Украинський продукт" до касаційної скарги додані не завірені належним чином ксерокопії поштових описів вкладення до цінного листа та фіскальних чеків про направлення касаційної скарги на адресу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та Публічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод № 2", які не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу надіслання копії скарги вказаним особам.

Крім того, до матеріалів касаційної скарги долучено Акт №02-20/161 від 06.12.2017 Донецького апеляційного господарського суду, з якого вбачається, що під час розкриття конверту (пакету), надісланого Приватним підприємством "Украинський продукт" виявлено, що у додатках до касаційної скарги відсутня копія фіскального чеку та опису вкладення про направлення копії скарги ПрАТ "Геркулес".

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) .

Керуючись статтями 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Приватному підприємству "Украинский продукт" про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Украинський продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2017 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 27.03.2018.

3. Роз'яснити Приватному підприємству "Украинський продукт", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір