КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа№ 901/2028/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 13.03.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 про відмову у задоволенні скарги від 19.12.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" на бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо відновлення виконавчого провадження № 40041299

у справі № 901/2028/13 (суддя Рябцева О.О.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт"

До Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 928692,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013 р. у справі №901/2028/13 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 903343,93 грн. заборгованості, 7243,31 грн. 3 % річних та 18211,73 грн. судового збору, в частині позовних вимог про стягнення 18108,28грн. пені відмовлено.

24.09.2013 р. на виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013 р. у справі № 901/2028/13 видано наказ.

26.12.2017 р. до Господарського суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" надійшла скарга від 19.12.2017 р. на бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо відновлення виконавчого провадження № 40041299, в якій скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо невідновлення виконавчого провадження № 40041299, відкритого 07.10.2013 р.; зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 40041299, яке було відкрито старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з метою виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 господарським судом Автономної Республіки Крим.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві всупереч приписам ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 1 Розділу XV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5), за заявою скаржника не відновлено виконавче провадження № 40041299, відкрите постановою від 07.10.2013. Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з метою виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим.

Ухвалою Господарського суду Київсьої області від 25.01.2018, повний текст якої підписаний 01.02.2017, у справі № 901/2028/13 у задоволенні скарги від 19.12.2017 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" на бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо відновлення виконавчого провадження № 40041299 відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. №09.1-04.2/1231/18 від 15.02.2018), відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 у справі № 901/2028/13 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ТОВ "Хеліпорт" і визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не відновлення виконавчого провадження № 40041299 відкритого 07.10.2013 та зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 40041299, яке було відкрито старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з метою виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 господарським судом в Автономній Республіці Крим про стягнення 928 798, 97 грн. з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт".

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

В обґрунтування апеляційної скарги Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зазначив, що вирішуючи питання при винесенні ухвали від 18.10.2017 судом першої інстанції не не враховано, що 02.09.2014 державним виконавцем відповідно до вимог статтей 17, 19, 21, 25, 31 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої боржником отримано 29.09.2014 про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тоді як заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-3095/1.2-17 боржником направлено 03.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" та призначено до розгляду на 13.03.2018.

12.03.2018 від ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувало проти доводів апеляційної скарги ТОВ "Хеліпорт" просив ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 у справі №901/2028/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" - без задоволення.

13.03.2018 від ТОВ "Хеліпорт" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло пояснення, в якому ТОВ "Хеліпорт" підтримало доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні 13.03.2018 представник ТОВ "Хеліпорт" надав пояснення по суті спору, підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт", а ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 по справі № 901/2028/13 скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити скаргу ТОВ "Хеліпорт" і визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не відновлення виконавчого провадження № 40041299 відкритого 07.10.2013 та зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 40041299, яке було відкрито старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з метою виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 господарським судом в Автономній Республіці Крим про стягнення 928 798, 97 грн. з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт".

В судовому засіданні 13.03.2018 представник ТОВ "Хеліпорт" надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2017 по справі № 927/424/14 залишити без змін.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Уповноважені представники Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в судове засідання 13.03.2018 не з'явилися.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно із статтею 25 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 за № 606-XIV (діючого на момент відкриття виконавчого провадження №ВП № 48405072), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 25 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян" та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя Господарським судом Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованих територіях територіальну підсудність господарських судових справ, підсудних Господарському суду Автономної Республіки Крим, змінено. Розгляд таких справ забезпечується Господарським судом Київської області.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013 у справі №901/2028/13 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 903343,93 грн. заборгованості, 7243,31 грн. 3 % річних та 18211,73 грн. судового збору, в частині позовних вимог про стягнення 18108,28 грн. пені відмовлено.

24.09.2013 на виконання рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013 у справі № 901/2028/13 видано наказ.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

За змістом ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (№606-XIV) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Постановою від 07.10.2013 року старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 40041299 з примусового виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим.

20.02.2014 р. відбулася тимчасова окупація Автономної Республіки Крим (п. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"), у зв'язку з чим було втрачено виконавче провадження № 40041299.

07.12.2015 р. стягувач подав заяву № ХП-151204 від 04.12.2015 р. про відновлення виконавчого провадження № 40041299 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просив прийняти до виконання наказ господарського суду автономної Республіки Крим від 24.09.2013 р. та відновити виконавче провадження на підставі та відповідно до виконавчого провадження № 40041299 від 07.10.2013 р. (яке було відкрито державним виконавцем Сімферопольського міського управління юстиції Володькіним С.А.). До заяви стягувачем було долучено оригінал наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 р. господарським судом Автономної Республіки Крим.

У зв'язку з неотриманням відповіді стягувач звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з листом № ХЛ170928 від 28.09.2017 р., в якому він просив невідкладно надати відповідь на подану заяву про відновлення виконавчого провадження № 40041299 від 07.10.2013 р., але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня отримання та у випадку втрати оригіналу наказу видати про це довідку.

Листом від 20.10.2017 р. № дв/32 Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомив скаржника, що вищезгадана заява про відновлення виконавчого провадження була передана державному виконавцю Козловському Г.В. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 20.10.2017 р. зазначений документ на виконанні у відділі не перебуває та відібрати пояснення у державного виконавця Козловського Г.В. з приводу місцезнаходження виконавчого документу не виявляться можливим у зв'язку із звільненням останнього із займаної посади. Враховуючи вищевикладене, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ запропонував скаржнику звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було видано стягувачу довідку від 20.10.2017 про втрату наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим.

З 03.10.2016 набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" в редакції закону від 02 червня 2016 року №1404-VІІ. За приписами п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (від 02 червня 2016 року №1404-VІІ) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 розділу ХV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, в редакції, яка була чинною станом на 07.12.2015 (дата звернення скаржника із заявою про відновлення виконавчого провадження № 40041299 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві), за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов'язана виконати рішення національного суду.

Як уже було зазначено, стягувач 07.12.2015 звернувся з заявою про відновлення виконавчого провадження № 40041299 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій також просив прийняти до виконання наказ № 901/2028/13, виданий 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим.

Проте, виконавче провадження № 40041299 на виконанні у Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перебувало.

Зі змісту копії наказу, доданої скаржником до заяви, вбачається, що на наказі наявна відмітка про повернення стягувачу наказу 13.05.2014 судовим приставом ОСП по Центральному району м. Сімферополя Володькіним С.А.

В своїй скарзі на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо відновлення виконавчого провадження № 40041299 скаржник зазначає, що Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві має відновити виконавче провадження № 40041299 відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки місцезнаходженням боржника є м. Київ.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.08.2014 боржником було змінено місцезнаходження на: м. Київ, Шевченківський район, вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, оф.505.

Статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Проте, вищезазначеною статтею стягувачу надано право вибору місця відкриття виконавчого провадження, а не вибору місця відновлення втраченого виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 Розділу XV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5) передбачено, що за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають, зокрема, виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 3. пункту 4. Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. (в редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р.), виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Зміни до розділу І та розділу ХV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими передбачено відновлення виконавчих проваджень, виконання за якими здійснювалось на тимчасово окупованій території, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 та набрали чинності 05.10.2016 р.

З вищевикладеного вбачається, що до 05.10.2016 вказане питання законодавчо врегульоване не було.

Таким чином, станом на дату звернення стягувача до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві законом не було врегульовано процедуру відновлення виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території та не було визначено органу, який має виконувати ці функції.

Тобто, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не був наділений повноваженнями з відновлення виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Згідно із статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, вимога скаржника щодо визнання неправомірною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не відновлення виконавчого провадження № 40041299, відкритого 07.10.2013, є безпідставною та задоволенню не підлягає, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Також, скаржником заявлена вимога зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 40041299, відкрите 07.10.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим.

Відповідно до пункту 4. Розділу XV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

Згідно із пунктом 3 Розділу XV "Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5) виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Оскільки, оригінал наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим, було втрачено, а дублікат наказу, станом на час звернення зі скаргою та на дату її розгляду в суді першої інстанції, скаржником не отримано, вимога скаржника про зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 40041299, відкрите 07.10.2013 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції з метою виконання наказу № 901/2028/13, виданого 24.09.2013 Господарським судом Автономної Республіки Крим, навіть у разі визнання судом бездіяльності незаконною, є передчасною.

Крім того, слід зазначити, що скаржником скарга подана саме на бездіяльність органу державної виконавчої служби тоді, як відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 2 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 4 Розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (в редакції чинній на момент повторного звернення скаржника) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом 2 пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

Отже, обов'язковою умовою для відновлення втраченого виконавчого документу, який на момент звернення зі скаргою до суду та на дату її розгляду, Скаржником отримано не було, про що було зазначено судом першої інстанції

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо відновлення виконавчого провадження № 40041299 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість доводів апеляційної скарги, щодо безпідставного витребування судом першої інстанції спірного майна у відповідача.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 у справі № 901/2028/13 задоволенню не підлягає. Ухвала Господарського суду Київської області від 25.01.2017 у справі № 901/2028/13 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 267-271, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеліпорт" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2018 у справі № 901/2028/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 901/2028/13 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст складено 16.03.2018.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська