КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. Справа№ 917/1492/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: Лисенко А.М., Мандриченко Л.Л.;

відповідача: Кость О.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.12.2017

у справі №917/1492/17 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних

ситуацій у Полтавській області

до Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі

Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" Публічного

акціонерного товариства "Укртранснафта"

про стягнення 373 617,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи "Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" (далі - відповідач) про стягнення 373 617,85 грн. виплати грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ, які були звільнені у зв'язку з повним скасуванням чисельності згаданої вище 25 ДПРЧ на підставі односторонньої відмови відповідача, як замовника, від договору №192 Юр від 13.02.2015 про надання послуг з організації державної пожежної охорони та охорони від пожеж, укладеного між сторонами.

В процесі судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (том справи - 1, аркуші справи - 231-233), в якій навів уточнений розрахунок своїх вимог.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість і непідтвердженість вимог позивача належними та допустимими доказами, просив суд в позові відмовити повністю. Зокрема, відповідач наголошував на наступному:

- відповідачем не було заявлено про наміри ліквідувати або зменшити чисельність 25 ДПРЧ, а тому підстави для виплати додаткових коштів, окрім тих які були сплачені згідно з умовами укладеного між сторонами договору, відсутні;

- повний розрахунок за надані послуги з пожежної охорони (в т.ч. грошовому забезпеченню, заробітної плати) відповідач здійснив у повному обсязі відповідно до умов Договору та підписаного сторонами кошторису;

- підписаним кошторисом (додаток №4) до договору не передбачено виплати одноразової грошової допомоги у випадку звільнення співробітників;

- вимоги позивача та проведені ним розрахунки розміру одноразової грошової допомоги при звільненні співробітників 25 ДПРЧ є безпідставними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №917/1492/17 у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд у своєму рішенні зазначив наступне:

- оскільки сторонами в договорі було погоджено розірвання останнього в односторонньому порядку, укладений між сторонами договір є розірваним з 12.06.2017;

- відповідач реалізував свої право передбачене п.4.5 договору на односторонню відмову від договору у зв'язку з незгодою відповідача на зміну кошторису, тобто відповідач не є ініціатором зменшення штатної чисельності ДПРЧ або її повного скасування;

- безпосередньо відповідач не укладав трудові договори з співробітниками 25 державної пожежної-рятувальної частини (ДПРЧ), не є власником або уповноваженим органом в розумінні ст. 40 Кодексу законів про працю, а має лише статус сторони за договором;

- заява відповідача про односторонню відмову від договору та повідомлення про його припинення складено відповідно до п.4.5 Договору та не містить вимоги і наміри здійснити зміну чисельності чи ліквідації ДПРЧ;

- саме позивачем було повідомлено відповідача про односторонню відмову від договору, у разі не підписання додаткової угоди про збільшення кошторису, що стало підставою для подальшої ліквідації 25 ДПРЧ;

- погодженим сторонами кошторисом (додатком №4 до Договору) не передбачено виплати одноразової грошової допомоги у випадку звільнення співробітників ДПРЧ.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №917/1492/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення по суті заявлених позовних вимог. Зокрема, позивач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- відповідач відмовився від виконання п.п.2.4 та 5.2 Договору та не сплатив 373 617,85 грн. для виплати грошового забезпечення і заробітної плати звільненим, у зв'язку із його ініціативою, працівникам позивача;

- доводи відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі п.5.2 Договору лише згідно Кошторису на підставі п.5.3 Договору є безпідставними, оскільки п.5.3 Договору є окремою умовою, не пов'язаною з п.5.2 Договору та передбачає різні зобов'язання;

- ціна позову визначена позивачем відповідно до ст. 129 Кодексу цивільного захисту України, ст. 167, п. 168.5 ст. 168, ст. 186 Податкового кодексу України, ст. 13 Бюджетного кодексу України, п.п.1, 9 ч.1 ст. 4, ст. ст. 5, 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 №475 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», ст. ст. 44, 83 Кодексу законів про працю України, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.08.2015 №975 «Про Затвердження Умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій Державної служби України з надзвичайних ситуацій» та за первинними документами бухгалтерського обліку про нарахування до виплати грошового забезпечення та заробітної плати персоналу 25 ДПРЧ;

- місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків про відсутність у відповідача вимоги та наміру здійснити ліквідацію 25 ДПРЧ у заяві про односторонню відмову від Договору, не врахував умови укладеного між сторонами Договору та акти цивільного законодавства, відповідно до яких повинен був виконуватися договір;

- висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не може ініціювати скорочення штатної чисельності чи її повне скасування, не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами Договору;

- лист позивача від 20.01.2017 № 01-549/05 в розумінні п.4.5 та п.11.3 Договору не може бути ініціативою виконавця достроково розірвати Договір.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 для розгляду апеляційної скарги позивача було сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу позивача було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги, виявлених судом апеляційної інстанції.

12.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання №11-21/05 від 08.02.2018, в якому він на виконання вимог ухвали суду від 29.01.2018 просив долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №.917/1492/17, а саме платіжне доручення №1 від 24.01.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, роз'яснено відповідачу право подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

22.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів позивача. На думку відповідача, позивачем не наведено підстав, за наявності яких відповідач був би зобов'язаний здійснити виплату грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ у загальній сумі 373 617,85 грн., у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 апеляційну скаргу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2018.

13.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява на відзив відповідача на апеляційну скаргу, а також клопотання про залучення та дослідження листа Головного управління №01-2067/05 від 21.03.2017 до відповідача про продовження дії договору на умовах скорочення штату, долучений до заяви позивача №11-37/05 від 12.03.2018, як доказу, що свідчить про ініціативу відмови відповідача від укладеного між сторонами договору. Позивач у заяві на відзив на апеляційну скаргу зазначав про те, що вказаний доказ не надавався місцевому господарському суду, оскільки відповідач визнавав свою ініціативу щодо розірвання спірного договору, але змінив позицію з цього приводу у відзиві на апеляційну скаргу.

Заперечень від відповідача з приводу клопотання позивача до суду не надійшло.

Колегією суддів було задоволено вищевказане клопотання позивача.

В судовому засіданні 15.03.2018 представники позивача підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №917/1492/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні 15.03.2018 представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було ухвалено з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 15.03.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

13.02.2015 між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, було укладено договір №192 Юр про надання послуг з організації державної пожежної охорони та охорони від пожеж (далі - Договір) (том справи - 1, аркуші справи - 30-36).

За умовами Договору (п.п.2.1-2.4) виконавець зобов'язується надати послуги, зазначені в п.2.2, а замовник - прийняти і оплатити послуги. Найменування послуг: організація державної пожежної охорони та охорони від пожеж території, будівель і споруд замовника (далі - об'єкти). Під об'єктами замовника у даному договорі треба розуміти територію, що зазначена у переліку об'єктів філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта», закріплених для виконання робіт з пожежної охорони за ДПРЧ-25 з охорони об'єктів ДПРЗ-4 (Додаток №2). Відповідно до статей 17 та 24 Кодексу цивільного захисту України предметом цього Договору є взаємовідносини сторін щодо організації виконавцем охорони від пожеж об'єктів замовника та проведення профілактичних заходів з питань протипожежного захисту, їх права, обов'язки та відповідальність. Виконавець створює на об'єкті замовника - 25 державну пожежно-рятувальну частину (далі - ДПРЧ), згідно із штатним розкладом, який додається до даного Договору (додаток №1) та організовує і проводить силами ДПРЧ цілодобове надання послуги з пожежної охорони об'єктів замовника. ДПРЧ є бюджетною неприбутковою організацією, заснованою на державній власності та фінансується повністю за рахунок замовника.

Ціна Договору та порядок здійснення оплати погоджені сторонами у розділах IV та V Договору, згідно з п.п.4.2, 4.3, 4.5 якого ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін при наявності обґрунтованих пропозицій у сторін. Вартість послуги за договором визначається сторонами на основі кошторису, який додається до договору (додаток №4). До кошторису включаються витрати, які згідно із вимогами чинних нормативно-правових актів підлягають сплаті виконавцем у вигляді: грошового забезпечення (оплати праці) та компенсацій персоналу ДПРЧ; загальнообов'язкових платежів та нарахувань до бюджету і фондів; інших витрат для забезпечення діяльності ДПРЧ та організацією його функціонування в т.ч.: оплата відряджень, оплата банківських послуг, пов'язаних з виплатою готівки, проведення щорічних медичних оглядів для визначення професійної придатності ДПРЧ згідно вимог до категорій посад, забезпечення форменим оглядом (фурнітурою), взуттям та спеціальним захисним одягом. При зміні нормативних актів, які були чинними на момент підписання договору та кошторису, а також прийнятті нових, що передбачають зміну ціни договору та підвищення розмірів грошового забезпечення (заробітної плати), обов'язкових нарахувань та зборів, за зверненням виконавця кошторис підлягає зміні з дня набрання чинності таких актів шляхом укладення додаткової угоди. У випадку незгоди замовника на зміну кошторису, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від договору в порядку, встановленому п.11.3 Договору.

Плата за виконання послуг з пожежної охорони об'єктів вноситься замовником на розрахунковий рахунок виконавця щомісячно у грошовій формі в такому порядку: до 20 числа поточного розрахункового періоду згідно виставленого виконавцем рахунку. У разі зменшення штатної чисельності ДПРЧ або її повного скасування за ініціативою замовника, розрахунок по грошовому забезпеченню (заробітній платі) із співробітниками виконавця, які при цьому звільнені, здійснюється за рахунок коштів замовника на підставі окремого рахунку виконавця. Кошти перераховуються замовником на підставі отриманого мотивованого розрахунку та виставленого рахунку в 15-денний термін на рахунок виконавця. Замовник зобов'язаний попередити про наміри здійснення скорочення чисельності чи ліквідації ДПРЧ за три місяці. У випадку звільнення співробітників виконавця (ДПРЧ), які відповідно до законодавства мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, одноразова грошова допомога виплачується згідно кошторису (п.п.5.1-5.3 Договору).

02.02.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду №1/17Юр/52 до Договору (том справи - 1, аркуші справи - 43-44), в якій сторони дійшли згоди:

- внести зміни до Кошторису (додаток №4) та викласти останній у новій редакції (додаток 2 до вказаної додаткової угоди);

- викласти у новій редакції п.4.1 та абзац 2 п.5.1 Договору;

- викласти у новій редакції додаток №3 до Договору (додаток 3 до даної додаткової угоди).

Так, відповідно до п.4.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1/17Юр/52 від 02.02.2016) загальна ціна Договору на три роки становить 5 856 776,40 грн., в тому числі ПДВ - 976 129,40 грн. Ціна цього Договору з 01.01.2016 до 31.12.2017 на рік становить 2 111 583,60 грн., у тому числі ПДВ 20% - 351 930,60 грн. Ціна цього договору з 01.01.2018 до 16.02.2018 включно становить 271 902,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 45 317,00 грн.

В абзаці 2 п.5.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1/17Юр/52 від 02.02.2016) передбачено, що місячна плата за виконання послуг з 01.01.2016 становить 175 965,30 грн., в тому числі ПДВ - 29 327,55 грн.

Строк надання послуг: з 17.02.2015 по 16.02.2018 включно. Місце надання послуг: визначається за місцезнаходженням об'єкту замовника (п.п.6.1, 6.2 Договору).

В п.п.11.1, 11.3 Договору передбачено, що останній набирає чинності з 17.02.2015 і діє протягом трьох років. Про намір в односторонньому порядку припинити дію договору сторона зобов'язана повідомити письмово іншу сторону не пізніше, як за 70 календарних днів. Датою припинення договору слід вважати сімдесят перший календарний день після отримання повідомлення стороною. Датою отримання повідомлення буде вважатися дата його особистого вручення, за виключенням повідомлення, направленого рекомендованим листом, датою отримання якого сторони дійшли згоди вважати дату поштового штемпеля відділу зв'язку одержувача. При цьому всі зобов'язання, що виникли до дати припинення договору сторони зобов'язані виконати.

Протягом 2017 року між сторонами відбувалося численне листування, зокрема:

- в листі №01-549/05 від 20.01.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 48-49) позивач повідомив відповідача про підвищення вартості послуг, у зв'язку з чим направив для підписання додаткову угоду №2/7Юр від 19.01.2017, встановивши відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України строк для її розгляду і підписання - 20 днів з моменту отримання;

- відповідач в листі №91-15/930 від 14.02.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 50) повідомив позивача про те, що витрати, пов'язані з виконанням зобов'язань по оплаті послуг з організації пожежної охорони та охорони від пожеж, були визначені та сплановані відповідачем виходячи з вимог передбачених в абзаці 2 п.4.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1/17Юр/52 від 02.02.2016), яким було погоджено вартість послуг на рік, тож бюджет Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" на 2017 рік затверджений і доведений філії "ПДМН" до виконання, при цьому, в бюджеті не передбачені кошти на збільшення фінансування та утримання ДПРЧ-25, у зв'язку з чим відповідач підтвердив виконання своїх зобов'язань за Договором (в редакції додаткової угоди №1/17Юр/52 від 02.02.2016);

- в листі №91-27/1794 від 27.03.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 51) відповідач зазначив про те, що відповідно до п.4.5 Договору у випадку незгоди замовника на зміну кошторису кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитись від договору в поряду, встановленому в п.11.3 Договору, у зв'язку з чим на звернення позивача щодо внесення змін до кошторису (лист №01-549/05 від 20.01.2017) відповідач не погодився (лист №91-15/930 від 14.02.2017) та, керуючись правом, наданим п.4.5 Договору, повідомив позивача про відмову від Договору в односторонньому порядку та про його припинення;

- позивач в листі №01-2693/05 від 10.04.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 52) повідомив відповідача про те, що Договір припиняє свою дію 12.06.2017, а тому підприємство відповідача зобов'язане здійснити розрахунки за послуги, що будуть надані до 12.06.2017 включно. Окрім того, відповідач зобов'язаний сплатити кошти для виплати грошового забезпечення співробітникам 25 ДПРЧ, чисельність якої повністю скасовується, у зв'язку із відмовою підприємства від Договору, включаючи одноразову грошову допомогу при звільненні, яка отримана відповідачем 14.04.2017;

- в листі №01-300/12 від 23.05.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 53-54) позивач повідомив відповідача про те, що загальна сума витрат по грошовому забезпеченню співробітників 25 ДПРЧ становить 154 046,35 грн. і в додатках до листа долучив розрахунок по грошовому забезпеченню із звільненими особами рядового та начальницького складу 25 ДПРЧ, а також рахунок №89 від 23.05.2017;

- позивач в листі №01-348/12 від 06.06.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 57-58) повідомив відповідача про те, що загальна сума витрат по грошовому забезпеченню співробітників 25 ДПРЧ становить 245 245,89 грн. та долучив: лист Головного управління №01-300/12 від 23.05.2017; розрахунок по оплаті праці із звільненими співробітниками 25 ДПРЧ; рахунок №96 від 06.06.2017;

- відповідач в листі №91-27/3142 від 07.06.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 56) зазначив про те, що дії відповідача по розірванню Договору шляхом односторонньої відмови повністю відповідають вимогам п.4.5 та п.11.3 Договору і ніяким чином не стосуються зміни чисельності чи ліквідації ДПРЧ, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо сплати грошових коштів у разі зменшення штатної чисельності ДПРЧ або її скасування за ініціативою замовника є безпідставними;

- листом від 07.07.2017 №91-27/3945 (том справи - 1, аркуш справи - 60) відповідач у відповідь на лист позивача №01-348/12 від 06.06.2017 зазначив про те, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №01-4787/05 від 04.07.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 61-68), в якій вимагав від відповідача невідкладно сплатити на користь позивача 373 617,85 грн. виплати грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ, які були звільнені у зв'язку з повним скасуванням чисельності 25 ДПРЧ на підставі односторонньої відмови замовника від договору за рахунком №109 від 03.07.2017.

Відповідач у відповідь на претензію (лист №91-27/4103 від 14.07.2017 - том справи - 1, аркуші справи - 72-76) повідомив позивача про те, що заява відповідача про односторонню відмову від договору та повідомлення про його припинення складена відповідно до умов п.4.5 Договору і не містить вимоги і наміри здійснити зміну чисельності чи ліквідації ДПРЧ. Натомість підстави, порядок і строки здійснення зменшення чисельності чи ліквідації ДПРЧ регламентуються іншими умовами договору, а саме: п.п.7.1.23, 5.2 Договору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що у зв'язку з односторонньою відмовою відповідача від Договору, зобов'язання за останнім припинилися з 12.06.2017 саме з ініціативи відповідача. При чому такі дії відповідача призвели до повного скасування чисельності 25 державної пожежної-рятувальної частини (ДПРЧ), яка була створена на період дії Договору між сторонами.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що згідно з п.5.2 Договору відповідач зобов'язаний здійснити виплату грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ, які були звільнені через повне скасування чисельності 25 ДПРЧ і така виплата становить 373 617,85 грн.

Оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку розрахуватися з позивачем, останній звернувся за захистом своїх прав до суду та просив стягнути з відповідача 373 617,85 грн. виплати грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ.

Місцевий господарський в позові відмовив повністю, визнавши вимоги позивача нормативно необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. ст. 901, 902 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як уже зазначалося вище, протягом 2017 року між сторонами здійснювалося листування щодо можливості укладення додаткової угоди у зв'язку з підвищенням вартості послуг, які надавалися позивачем, а також щодо припинення дії Договору і проведення виплати відповідачем витрат по грошовому забезпеченню співробітників 25 ДПРЧ.

Так, листом №01-2693/05 від 10.04.2017 позивач повідомив відповідача, що Договір припиняє свою дію 12.06.2017, а тому відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки за послуги, які будуть надані до 12.06.2017 включно. Окрім того, відповідач зобов'язаний сплатити кошти для виплати грошового забезпечення співробітникам 25 ДПРЧ, чисельність якої повністю скасовується, у зв'язку із відмовою підприємства від Договору, включаючи одноразову грошову допомогу при звільненні.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в п.4.5 Договору передбачено, що при зміні нормативних актів, які були чинними на момент підписання договору та кошторису, а також прийнятті нових, що передбачають зміну ціни договору та підвищення розмірів грошового забезпечення (заробітної плати), обов'язкових нарахувань та зборів, за зверненням виконавця кошторис підлягає зміні з дня набрання чинності таких актів шляхом укладення додаткової угоди. У випадку незгоди замовника на зміну кошторису, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від договору в порядку, встановленому п.11.3 Договору.

Відповідно до умов п.11.3 Договору про намір в односторонньому порядку припинити дію договору сторона зобов'язана повідомити письмово іншу сторону не пізніше, як за 70 календарних днів. Датою припинення договору слід вважати сімдесят перший календарний день після отримання повідомлення стороною. Датою отримання повідомлення буде вважатися дата його особистого вручення, за виключенням повідомлення, направленого рекомендованим листом, датою отримання якого сторони дійшли згоди вважати дату поштового штемпеля відділу зв'язку одержувача. При цьому всі зобов'язання, що виникли до дати припинення договору сторони зобов'язані виконати.

Згідно зі ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 Цивільного кодексу України).

З наведених вище умов укладеного між сторонами Договору вбачається, що сторони погодили в Договорі можливість припинення його дії в односторонньому порядку із завчасним повідомленням (не пізніше, ніж за 70 днів) про це іншої сторони правочину.

В апеляційній скарзі позивачем заперечувалося, що сторонами було погоджено розірвання Договору в односторонньому порядку. На думку позивача, саме відповідач був ініціатором розірвання Договору в односторонньому порядку.

Однак в матеріалах справи наявний лист позивача №01-549/05 від 20.01.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 48-49), в якому позивач пропонував відповідачу підписати додаткову угоду до Договору у зв'язку з підвищенням вартості послуг, які надавалися позивачем. Окрім того, в останньому абзаці вказаного листа позивач зазначив про те, що згідно з п.11.3 Договору названий лист є офіційним повідомленням про односторонню відмову від Договору у випадку, якщо сторонами не буде укладено додаткову угоду №2/7Юр від 19.01.2017 про збільшення вартості послуг у встановлений строк.

Колегією суддів враховано наданий позивачем лист №01-2067/05 від 21.03.2017, в якому зазначено про те, що відповідачем було відхилено пропозицію позивача про підвищення розміру кошторису на утримання 25 ДПРЧ згідно з Договором та в ході переговорів між сторонами досягнуто домовленості про зменшення штатної чисельності і реорганізації підрозділу з одночасним зменшенням кількості об'єктів, які охороняються та зобов'язань, що виконуватимуться вказаною чисельністю з організації охорони від пожеж на об'єктах, у зв'язку з чим позивач з цим листом направив відповідачу на підписання рішення міжвідомчої комісії від 21.03.2017. В листі №01-2067/05 від 21.03.2017 також зазначено про те, що позивач просить вважати скасованим попередження про одностороннє розірвання Договору за листами позивача від 20.01.2017 №01-549/05 та від 16.02.2017 №01-1284/05 у зв'язку з узгодженням питань внесення змін до Договору.

Однак подальше листування та пояснення сторін свідчить про відсутність погодження між ними питання щодо зменшення штатної чисельності і реорганізації підрозділу.

Зокрема, як уже зазначалося вище, позивач в листі №01-2693/05 від 10.04.2017 повідомив відповідача про те, що Договір припиняє свою дію 12.06.2017, а тому відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки за послуги, які будуть надані до 12.06.2017 включно.

Тобто, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, сторонами в Договорі було погоджено розірвання останнього в односторонньому порядку, у зв'язку з чим, з огляду на листування та пояснення сторін, Договір є розірваним з 12.06.2017.

Як у позові, так і в апеляційній скарзі позивач зазначав про те, що у зв'язку з односторонньою відмовою відповідача від Договору, зобов'язання за останнім припинилися з 12.06.2017 саме за ініціативою відповідача. Позивач вважає, що такі дії відповідача призвели до повного скасування чисельності 25 ДПРЧ, яка була створена на період дії Договору між сторонами, а тому згідно з умовами п.5.2 Договору відповідач зобов'язаний здійснити виплату грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників 25 ДПРЧ, які були звільнені внаслідок повного скасування її чисельності, і розмір вищезгаданої виплати за розрахунком позивача складає 373 617,85 грн.

З цього приводу судом було з'ясовано, що відповідно до п.5.2 Договору у разі зменшення штатної чисельності ДПРЧ або її повного скасування за ініціативою замовника, розрахунок по грошовому забезпеченню (заробітній платі) із співробітниками виконавця, які при цьому звільнені, здійснюється за рахунок коштів замовника на підставі окремого рахунку виконавця. Кошти перераховуються замовником на підставі отриманого мотивованого розрахунку та виставленого рахунку в 15-денний термін на рахунок виконавця. Замовник зобов'язаний попередити про наміри здійснення скорочення чисельності чи ліквідації ДПРЧ за три місяці.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 23.04.2015 було затверджено Інструкцію про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу зі служби цивільного захисту.

Згідно з п.7 вказаної Інструкції грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Як уже зазначалося вище, в п.11.2 Договору було передбачено, що розірвання договору раніше строку, на який він був укладений може бути здійснено: за згодою сторін, з підписанням угоди, що визначає порядок розірвання Договору з письмовим попередженням про наміри не пізніше ніж за 3 місяці; шляхом односторонньої відмови, у випадках передбачених Договором; за рішенням господарського суду; повної ліквідації замовника чи виконавця.

З наведеного вище випливає, що передумовою для реалізації права на односторонню відмову від договору є звернення відповідно до положень п.4.5 Договору Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо внесення змін до Кошторису щодо підвищення вартості послуг.

Оскільки відповідач не погодився зі зміною кошторису, він реалізував передбачене п.4.5 Договору право на односторонню відмову від договору. Відповідач не є ініціатором зменшення штатної чисельності ДПРЧ або її повного скасування.

Судом також враховано, що укладений між сторонами Договір припинено на 71 календарний день (12.06.2017) після отримання позивачем повідомленням про припинення дії Договору відповідно до умов п.11.3 Договору, про що свідчать листи позивача №01-2693/05 від 10.04.2017 та №01-3518/05 від 13.05.2017.

В ст. 40 Кодексу законів про працю вказано про те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, безпосередньо відповідач не укладав трудові договори з співробітниками 25 ДПРЧ, він не є власником або уповноваженим органом у розумінні вищезгаданої ст. 40 Кодексу законів про працю, а має лише статус сторони за договором.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що заява відповідача про односторонню відмову від Договору і повідомлення про його припинення складена у відповідності до умов п.4.5 Договору та не містить вимоги і намірів здійснити зміну чисельності чи ліквідацію ДПРЧ.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Відносно доводів позивача про можливість ініціювати зміну чисельності чи ліквідації ДПРЧ, судом було з'ясовано наступне.

Умовами п.п.7.1.23 та п.5.2 Договору визначено підстави, порядок і строки здійснення зменшення чисельності чи ліквідації ДПРЧ.

Так в п.п.7.1.23 Договору передбачено, що замовник зобов'язаний попередити виконавця про свої наміри здійснення зміни чисельності чи ліквідації ДПРЧ за три місяці.

Натомість суду не надано доказів, які б свідчили про те, відповідач звертався до позивача із заявою про зміну чисельності чи ліквідації ДПРЧ.

До того ж в листі позивача №01-549/05 від 20.01.2017 вказано про те, що у разі відмови відповідача від підвищення кошторису та відповідних змін до договору Головне управління має право в односторонньому порядку відмовитися від договору. Посилаючись на п.11.3 Договору, позивач зазначив, що даний лист є офіційним повідомленням про односторонню відмову від Договору, у випадку, якщо сторонами не буде укладено додаткову угоду про збільшення вартості послуг.

З наведеного випливає, що саме позивачем було повідомлено відповідача про односторонню відмову від Договору у разі не підписання додаткової угоди про збільшення кошторису, що стало підставою для подальшої ліквідації 25 ДПРЧ.

За умовами п.5.3 Договору у випадку звільнення співробітників виконавця (ДПРЧ), які відповідно до законодавства мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, одноразова грошова допомога виплачується згідно кошторису.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, в кошторисі, який було погоджено сторонами (додаток №4 до Договору) не передбачено виплати одноразової грошової допомоги у випадку звільнення співробітників ДПРЧ.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення сторін свідчать про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №917/1492/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №917/1492/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №917/1492/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк

Повний текст постанови суду складено 20.03.2018