РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2018Справа № 910/1707/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 49 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дубовий О.С. (довіреність № 06-2018 від 03.01.18)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 49 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" на підставі договору № 06/02-200003365 добровільного страхування транспортних засобів, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхове товариство "Домінанта", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 13.03.2018.

01.03.2018 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 13.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений ухвалою суду від 19.02.2018, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 16.02.2018 вручена відповідачу, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №913.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 13.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 83086157 про дорожньо-транспортну пригоду, 26.12.2015 на 140 км. +100 м. автодороги Р-33 Рені - Орлівка - Ізмаїл, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_5 та Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_4.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 12.1. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.12.2015 у справі № 147/1655/15-п, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Форд Транзит, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом « 01-фермер», державний номерний знак НОМЕР_3 не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозив, стан транспортного засобу, внаслідок відриву лівого колеса в причепі та відчіплення причепа від автомобіля не мав змоги контролювати рух автомобіля та безпечно ним керувати, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.12.2015 у справі № 147/1655/15-п встановлено, що ДТП відбулося внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №06/02-20000335 добровільного страхування транспортних засобів від 25.07.2015 (зі змінами та додатками), укладеного з ТОВ «Сканія Кредіт Україна» (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані у позивача (Додаток № 1 до договору добровільного страхування). Лізингоотримувачем вказаного транспортного засобу є ТОВ «Вінницька птахофабрика» (Додаток № 7 до договору добровільного страхування).

28.12.2015 страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про страховий випадок.

Відповідно до попереднього заказу-наряду № 511436 від 30.12.2015 вартість відновлювального ремонту автомобіля Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 395 320,56 грн.

Згідно з Актом виконаних робіт № 511436 від 08.02.2016, вартість ремонтних робіт автомобіля Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 395 320,56 грн.

Відповідно до листа вих. № 56/1 від 26.02.2016, страхувальник (ТОВ «Сканія Кредіт Україна») дозволив позивачу сплатити страхове відшкодування по транспортному засобу Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на реквізити філії ВКВК «Вінницька птахофабрика», р/р 7200.

Позивачем затверджено страховий акт №29 від 16.03.2016, відповідно до якого, визначено розмір страхового відшкодування та вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 387 502,01 грн.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 387502,01 грн. (шляхом перерахування на Філії ВКВК ТОВ «Вінницька Птахофабрика»), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №3Р020790 від 14.04.2016, на розрахунковий рахунок, зазначений вигодонабувачем (страхувальником).

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6682157, термін дії з 09.11.2015 по 08.11.2016. Причеп НОМЕР_5 також застраховано у відповідача за полісом АЕ/6682156.

Відповідно полісу №АЕ/6682157 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 49000,00 грн. за вирахуванням франшизи та в межах ліміту відповідальності по майну згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6682157.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору № 06/02-20000335 добровільного страхування транспортних засобів від 26.07.2012, внаслідок настання 26.12.2015 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 387 502,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3Р020790 від 14.04.2016.

Як вбачається з вказаних платіжних доручень, виплата страхового відшкодування у сумі 387 502,01 грн. відбулась на користь Філії ВКВК ТОВ «Вінницька Птахофабрика», що не суперечить умовам договору добровільного страхування, Додатку № 7 до договору та листу страхувальника ТОВ «Сканія Кредіт Україна» № 56/1 від 26.02.2016.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу засобів №АЕ/6682157 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля Сканія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача. Розмір страхового відшкодування в розмірі 387 502,01 грн., що виплачений по договору добровільного страхування транспортних засобів згідно із платіжним дорученням № №3Р020790 від 14.04.2016, визначений позивачем у відповідності до Акту виконаних ремонтних робіт та умов договору страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АЕ/6682157 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000 грн., франшиза за даним полісом 1000,00 грн.

Позивачем здійснено вирахуванням франшизи у сумі 1000,00 грн. та у межах ліміту відповідальності згідно із полісом №АЕ/6682157, заявлено до відшкодування суму страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини до відшкодування підлягає сума у розмірі 49000,00 грн., яка заявлена позивачем, у зв'язку із чим, позовні вимоги є обґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ідентифікаційний код 24175269) страхове відшкодування у сумі 49000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 19.03.2018.

Суддя С.О. Турчин