ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018р. Справа №914/2100/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (м. Львів)

до відповідача: Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області (м. Буськ, Львівська область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної казначейської служби в Буському районі Львівської області, м. Буськ

про: стягнення заборгованості за надані населенню субсидії у розмірі 30 607 947,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 947 333,95 грн. та 3% річних у розмірі 767 629,94 грн.

Суддя:ОСОБА_1

При секретарі:ОСОБА_2

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 дов. № 007.1-Др-54-0118 від 02.01.2018 року.

від відповідача: ОСОБА_4 дов. № б/н від 01.11.2017 року.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут до Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості за надані насаленню субсидії у розмірі 30 607 947,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 947 333,95 грн. та 3% річних у розмірі 767 629,94 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.10.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 26.10.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2017 року відкладено розгляд справи на 02.11.2017 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2017 року відкладено розгляд справи на 21.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.11.2017 року відкладено розгляд справи на 30.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 року відкладено розгляд справи на 07.12.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.12.2017 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначене на 20.12.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2017 року відкладено розгляд справи на 18.01.2018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.01.2018 року відкладено розгляд справи на 30.01.2018 року, в звязку з відсутністю третьої особи та для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.01.2018 року підготовче засідання відкладено на 13.02.2018 року, згідно клопотання представника позивача, в звязку з відсутністю третьої особи та відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.02.2018 року підготовче засідання відкладено на 27.02.2018 року, згідно клопотання представника позивача, в звязку з відсутністю третьої особи та відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.02.2018 року підготовче засідання відкладено на 06.03.2018 року, згідно клопотання представника позивача, в звязку з відсутністю третьої особи. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.03.2018 року підготовче засідання відкладено на 12.03.2018 року, згідно клопотання представника позивача, в звязку з відсутністю третьої особи. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.03.2018 року підготовче засідання закрито, а справа призначена до розгляду по суті на 15.03.2018 року

Суд зазначає, що у звязку із прийняттям Закону України від 03.10.2017р. №2147-УІІІ Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, нова редакція Господарського процесуального кодексу України, вступила в дію з 15.12.2017р..

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XІ Перехідні положення за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 26.10.2017 року, від 02.11.2017 року, від 21.11.2017 року, від 30.11.2017 року, від 07.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.01.2018 року, від 30.01.2018 року, від 13.02.2018 року, від 27.02.2018, від 06.03.2018 року, від 12.03.2018 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

26.10.2017 року за вх. № 36222/17 представник позивача подав клопотання.

16.11.2017 року за вх. № 38805/17 представник позивача подав клопотання.

21.11.2017 року за вх. № 39323/17 представник позивача подав клопотання.

30.11.2017 року за вх. № 40764/17 представник позивача подав клопотання.

07.12.2017 року за вх. № 41883/17 представник позивача подав пояснення.

13.12.2017 року за вх. № 5159/17 представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Клопотання представника позивача від 13.12.2017 року за вх. № 5159/17 задоволено судом.

13.12.2017 року за вх. № 42754/17 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

15.12.2017 року за вх. № 43058/17 представник позивача подав клопотання.

20.12.2017 року за вх. № 43636/17 представник позивача подав клопотання.

18.01.2018 року за вх. № 128/18 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

30.01.2018 року за вх. № 3296/18 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

06.02.2018 року за вх. № 4244/18 представник позивача подав клопотання.

09.02.2018 року за вх. № 4754/18 представник позивача подав клопотання.

13.02.2018 року за вх. № 5193/18 представник позивача подав додаткові пояснення.

13.02.2018 року за вх. № 5194/18 представник позивача подав клопотання про витребування доказів.

13.02.2018 року за вх. № 5195/18 представник позивача подав клопотання про витребування доказів.

13.02.2018 року за вх. № 375/18 представник позивача подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження, яке було судом задоволене.

26.02.2018 року за вх. № 6905/18 представник позивача подав клопотання про долучення доказів.

27.02.2018 року за вх. № 7056/18 представник позивача подав заперечення на відзив на позовну заяву.

27.02.2018 року за вх. № 7108/18 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

06.03.2018 року за вх. № 8364/18 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

06.03.2018 року за вх. № 8248/18 представник позивача подав додаткові пояснення.

06.03.2018 року за вх. № 669/18 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог.

12.03.2018 року за вх. № 8595/18 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог. У заяві просить стягнути з відповідача 37 241 444 ,45 грн. основного боргу, 2 927 176,44 грн. інфляційних втрат та 689 435, 43 грн. 3 % річних. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 614 870,85 грн., повернути позивачу сплачений в більшому розмірі судовий збір в сумі 3 829,15 грн.

12.03.2018 року за вх. № 9029/18 представник позивача подав клопотання про закриття підготовчого провадження у справі № 914/2100/17 та призначення справи до розгляду по суті. У судовому засіданні 12.03.2018 року, клопотання підтримане представником відповідача.

15.03.2018 року за вх. № 9377/18 представник позивача подав клопотання про долучення доказів.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 26.10.2017 року, від 02.11.2017 року, від 21.11.2017 року, від 30.11.2017 року, від 07.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.01.2018 року, від 30.01.2018 року, від 13.02.2018 року, від 27.02.2018 року, від 06.03.2018 року, від 12.03.2018 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

26.10.2017 року за вх. № 36239/17 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання.

27.10.2017 року за вх. № 36383/17 представник відповідача подав клопотання.

14.11.2017 року за вх. № 38283/17 представник відповідача подав відзив.

16.11.2017 року за вх. № 38943/17 представник відповідача подав відзив.

30.11.2017 року за вх. № 40762/17 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

07.12.2017 року за вх. № 41882/17 представник відповідача подав клопотання.

13.12.2017 року за вх. № 42751/17 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

18.12.2017 року за вх. № 43202/17 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

18.01.2018 року за вх. № 1842/18 представник відповідача подав відзив на позов.

29.01.2018 року за вх. № 3035/18 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

26.02.2018 року за вх. № 6846/18 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

26.02.2018 року за вх. № 6844/18 представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

05.03.2018 року за вх. № 8029/18 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

05.03.2018 року за вх. № 8030/18 представник відповідача подав пояснення.

12.03.2018 року за вх. № 8629/18 представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вимог ухвали суду відкладення розгляду справи від 02.11.2017 року, від 30.11.2017 року, від 07.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.01.2018 року, від 30.01.2018 року, від 13.02.2018 року, від 27.02.2018 року, від 06.03.2018 року, від 12.03.2018 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за вх. № 580/18, № 7404/18, № 8534/18 повернуті на адресу суду, що знаходиться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обовязковою.

30.11.2017 року за вх. № 40763/17 представник третьої особи подав лист.

30.11.2017 року за вх. № 40765/17 представник третьої особи подав пояснення.

07.12.2017 року за вх. № 41881/17 представник третьої особи подав пояснення.

12.01.2018 року за вх. № 1179/18 представник третьої особи подав відзив на позов.

01.02.2018 року за вх. № 3643/18 представник третьої особи подав відзив на позов.

06.03.2018 року за вх. № 8362/18 представник третьої особи подав відзив на позов.

12.03.2018 року за вх. № 8634/18 представник третьої особи подав відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 15.03.2018 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представниківсторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що згідно з ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому, порядок та умови надання субвенцій з Державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України). Разом з тим, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання Державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам які мають право на відповідні пільги.

При цьому, на думку позивача, згідно з п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач, за рахунок державних субвенцій, зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені ТОВ «Львівгаз збут» внаслідок надання населенню Буського району послуг з газопостачання на пільгових умовах.

Проте, на думку позивача, в порушення вищезазначених вимог законодавства та положень Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 року № 20 (в редакції, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2015 року № 64 «Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій", відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на 28 вересня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 30 607 947,44 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку. Станом на 29.09.2017 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Львівгаз збут» становить 30 607 947,44 грн., що підтверджується Актом звіряння розрахунків за надані населенню субсидії від 04.09.2017 року.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до п. 4 1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області (надалі - Управління) отримало позовну заяву від ТзОВ «Львівгаз збут» (надалі - підприємство - надавач послуг) про стягнення заборгованості 30 607 947,44 грн. за несвоєчасно відшкодовані субсидії, які надавалися населенню району позивачем.

Відповідач стверджує, що між Управлінням і підприємством - надавачем послуг щоквартально укладалися договори на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (зі змінами та доповненням) і Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України від 3 серпня 2015 року № 493/688, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2015 року за № 1007/27452. Усі розрахунки між Управлінням та підприємством - надавачем послуг здійснювалися на основі затверджених кошторисів та Повідомлень фінансового управління райдержадміністрації про централізовані розрахунки за природний газ. Щомісяця між сторонами ОСОБА_5 підписуються акти звіряння розрахунків, у яких відображається поточне нарахування, фінансування та загальна заборгованість на дату звірки. На основі даних актів в Управлінні держаної казначейської служби в Буському районі станом на 12 вересня 2017 року зареєстрована заборгованість у сумі 30 607 942 грн. 44 коп..

На думку відповідача, Управління щомісяця подає звіт про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7а, 7м) до Управління державної казначейської служби у Буському районі, яким підтверджується ця заборгованість по КПКВК 1513016. Усі розрахунки між сторонами ОСОБА_5 проводились відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

За твердженням відповідача, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, визначає Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок у відповідних відмінках), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 (зі змінами та доповненням).Даним механізмом на головних розпорядників коштів місцевого бюджету покладаються функції, передбачені пунктами 5 і 8 вищевказаного Порядку.

Відповідно до пункту 4 Порядку, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідач зазначає, що Управління, відповідно до пункту 5 Порядку, де зазначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надалі послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, надає відповідну інформацію про фактичні зобов'язання Фінансовому управлінню Буської районної державної адміністрації Львівської області до 20 числа місяця, що настає за звітним після реєстрації бюджетних фінансових зобов'язань в УДКСУ у Буському районі.

На думку відповідача, Управління, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету чітко, дотримується вимог пункту 8 Порядку, відповідно до якого, отримані (місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на (дату електроенергії, природного газу.

Відповідач зазначає, що протягом 2017 року розрахунки із ТзОВ «Львівгаз збут» проводились відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», якою зазначено механізм перерахування субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу за рахунок надходження до загального фонду Державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу.

У додаткових поясненнях позивач зазначає, що на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2100/17 за позовною заявою ТОВ «Львівгаз збут» до Управління соціального захисту населення Буської РДА Л/о про стягнення заборгованості за надані населенню субсидії.

13.11.2017 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити позивачу у стягненні заборгованих коштів у зв'язку з тим, що наявний борг буде погашатися відповідно до бюджетного законодавства в міру поступлень коштів субвенції з Державного бюджету.

Проте, відповідно до от. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до п. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе: що ним вжито усіх залежних від нього заходів недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Позивач зазначив, що дана позиція підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" де зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Позивач наголошує, щодо спростування доводів відповідача щодо відсутності предмету спору між сторонами позивачем долучено до матеріалів справи копію акту звіряння взаємних розрахунків від 29.11.2017 року про те, що станом на 01.09.2017 року заборгованість за надані населенню субсидії становить 30 607 947,44 грн.

Позивач стверджує, що твердження відповідача щодо неможливості виконання зобов'язання через відсутність коштів на сплату субвенції з Державного бюджету спростовуються судовою практикою, а саме постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі № 917/199909/16 від 19.04.2017 року, яка залишена без змін Постановою ВГС України від 10.08.2017 року, а також постановами ВГС України по справі № 910/21894/15 від 07.09.2016 року, по справі № 918/1302/16 від 27.07.2017 року, по справі № 905/3364/16 від 16.08.2017 року.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг з газопостачання підтверджується оформленими сторонами актами звірки розрахунків за надані населенню послуги з лютого 2017 року по вересень 2017 року.

Цими ж актами звірки розрахунків за надані населенню послуги з газопостачання підтверджується період, з якого у позивача виникає право (можливість) нараховувати інфляційні витрати та 3 % річних.

Проте, відповідач не відшкодував передбачені законодавством витрати з надання послуг у встановлених порядку, строки та розмірах, у зв'язку з чим ТОВ «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг з газопостачання на пільгових умовах, 3% річних та інфляційних втрат.

Відтак, заборгованість за надані послуги газопостачання на пільгових умовах. відповідачем не оплачена. Також, не оплачені вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

З метою врегулювання питання про сплату вартості наданих позивачем послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської" області укладено Договір № 1 від 26.01.2017 року про фінансування пільг та субсидій в період з січня по грудень 2017 року.

Відповідно до п 1.2 ОСОБА_5, згідно з умовами договору Постачальник надає послуги пільговій категорії населення та одержувачам субсидій, здійснює помісячний облік фактично наданих пільг та субсидій.

Згідно п. 1.3 ОСОБА_5, платник здійснює фінансування пільг та субсидій, відповідно до фактичних видатків Постачальника

Відповідно до п 2.2 ОСОБА_5, платник зобов'язується перерахувати постачальнику на протязі п'яти робочих днів кошти з моменту їх поступлення на реєстраційні рахунки Відповідача

Позивач вважає, що п. 2 2 ОСОБА_5 не звільняє відповідача від обов'язку сплати вартості наданих позивачем послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, оскільки, у відповідності до п 6 ст. 48 Бюджетного кодексу, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Обґрунтовуючи настання кінцевого строку розрахунків, позивач посилається на положення Наказу Міністерства фінансів України № 372 від 02 04.2014 року, згідно якого, прострочена кредиторська заборгованість - сума кредиторської заборгованості, що виникає на 30-й день після закінчення терміну обов'язкового платежу згідно з укладеними договорами або якщо дата платежу не визначена після отримання підтвердних документів за отримані товари, виконані роботи, надані послуги, а також описує нормативне обґрунтування і хронологію подій, яким чином повинні відшкодовуватись кошти на виконання умов ОСОБА_5.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належать видатки на державні програми соціального захисту населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню).

Відповідно до ч 6 ст. 48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень

Відповідно до ст. 89 та ст 102 Бюджетного кодексу України, житлові субсидії населенню на оплату природного газу надаються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 102 Бюджетного кодексу КМ України прийнято Постанову № 256 від 04,03.2002 року, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат надані житлові субсидії за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

На виконання Постанови № 256 від 04 03.2002 року, між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської" районної державної адміністрації" Львівської області в період з січня 2017 року по грудень 2017 року, щомісячно, укладались акти звіряння взаємних розрахунків

Окрім цього, відповідач, кожного місяця протягом 2017 року здійснював реєстрацію бюджетного зобов'язання в органі Казначейства, про що свідчать Реєстри бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за відповідний період (копії реєстрів знаходяться в матеріалах справи).

В подальшому, відповідач свої обов'язки по перерахуванню позивачу вартості наданих послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, передбачених як умовами ОСОБА_5 так і п. 8 Постанови № 256 від 04.03.2002 року не виконав.

В підтвердження позиції ТОВ «Львівгаз збут» в матеріалах справи містяться копії актів звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та копії Реєстрів бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за аналогічний період які підтверджують, що такі акти звіряння взаємних розрахунків були виставлені на фінансування, однак, Відповідачем не були профінансовані.

Звіт про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7д. 7м) передбачений Наказом Міністерства фінансів України № 44 від 24.01.2012 року про затвердження Порядку складання бюджетної" звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування (надалі - Порядок № 44).

Цим Порядком визначаються склад та порядок складання місячної, квартальної і річної бюджетної звітності, вимоги до розкриття її елементів.

Крім цього, цим Порядком визначається порядок заповнення окремих рядків та граф бюджетної звітності за формою № 7д, № 7м (додаток 7).

Зокрема: у графі 10 «Кредиторська заборгованість на кінець звітного періоду (року), з неї прострочена» із загальної суми кредиторської заборгованості, що виникла на дату складання бюджетної звітності при виконанні кошторису (плану використання бюджетних коштів) за поточний та минулі звітні роки, уточнюється сума заборгованості, термін оплати якої прострочено, тобто це заборгованість, що виникає на 30-й день після закінчення терміну обов'язкового платежу згідно з укладеними договорами, або якщо дата платежу не визначена після отримання підтвердних документів за отримані товари, виконані роботи, надані послуги.

Крім цього, визначення простроченої кредиторської" заборгованості міститься в Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014 року (надалі- Порядок № 372).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 03.2002 року № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Постанови № 256, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Згідно п 5 Постанови № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів (тобто. Відповідач) щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсипають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Тому, на думку позивача, підсумовуючи викладене, датою коли головний розпорядник коштів прострочив перед ТОВ «Львівгаз збут» зобов'язання є дата коли відповідачу стало відомо про фактичні суми наданих субсидій, плюс 30 календарних днів.

Головний розпорядник коштів дізнається про фактичні суми наданих послуг за процедурою, передбаченою п. 5 Постанови № 256 -тобто відповідач готує інформацію про надані субсидії, яка звіряється з ТОВ «Львівгаз збут».

В іншому випадку в силу приписів Порядку № 44 та Порядку № 372 на 31 день після отримання підтвердних документів ця заборгованість вже є простроченою.

Тому, позивачем здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3% річних згідно приписів Порядків № 44 та № 372 (розрахунки інфляційних втрат та 3% річних додаються).

У видзиві на позовну заяву третя особа зазначає, що Управління Державної казначейської служби України у Буському районі Львівської області розглянувши ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.02.2018 року по справі №914/2100/17 за позовом ТзОВ «Львівгаз збут» до Управління соціального захисту населення Буської РДА Львівської області про стягнення з останнього заборгованості за надані населенню субсидії в розмірі 30067947,44 грн. По даній справі Управління виступає третьою особою, яка не заявляє ніяких самостійних вимог на предмет спору і в межах своєї компетенції пояснює наступне:

Управління Державної казначейської служби України у Буському районі Львівської області (далі - управління) є територіальним органом Державної казначейської служби України, що діє на підставі Положення, що затверджене наказом Державної казначейської служби України від 21 листопада 2011 року №114, підпорядковане Державній казначейській службі України та Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області. У своїй діяльності Управління керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства фінансів України, дорученнями Міністра фінансів України, Голови Державної казначейської служби України, актами місцевої державної адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами Головного управління Казначейства.

Одним із завдань, покладених на органи казначейства є здійснення через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, операцій з коштами бюджетів. Управління здійснює розрахунково-касове обслуговування управління соціального захисту населення Буської РДА Львівської області на підставі договору № 34 від 05.01.2015 року.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 ОСОБА_2 внесеними змінами. У відповідності до вимог даного Порядку, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення проводиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті у відповідних органах Державної казначейської служби. Головний розпорядник коштів місцевих бюджетів (Управління соціального захисту населення Буської РДА) щомісяця готує інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надає їх фінансовому органу райдержадміністрації до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 .

Фінансове управління Буської РДА на підставі актів звіряння, щомісяця готує реєстри нарахованих сум та подає їх управлінню Державної казначейської служби до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20. Форма реєстрів встановлюється Мінфіном за поданням Казначейства.

Управління Державної казначейської служби щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня перераховують суми субвенцій на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій.

Підсумовуючи вищенаведене третя особа повідомляє, що на 2017 рік розписом асигнувань загального фонду бюджету по субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот (код доходів МБ 41030800) (далі - субвенція на ЖКП) станом на 01.01.2018 року передбачено 111627200,00 грн. У 2017 бюджетному році надійшло субвенції на ЖКП в сумі 111603470,72 грн. І відповідно, на дану суму проведено касові видатки. В Управлінні станом на 01 січня 2018 року головним розпорядником коштів (Управлінням соціального захисту населення Буської РДА зареєстровано кредиторську заборгованість по відповідній субвенції на підставі актів звіряння кредиторської заборгованості між Управлінням соціального захисту населення Буської РДА та надавачами послуг та відображено у даних звітності в сумі 38228638,38 грн.. Станом на 01.03.2018 року Управлінням соціального захисту населення Буської РДА частково погашено кредиторську заборгованість по субвенції на ЖКП у сумі 19556848,26 грн.

Додатково третя особа повідомляє, що в суму кредиторської заборгованості включено суми заборгованості перед різними надавачами послуг і даними щодо заборгованості перед конкретним надавачем послуг володіє Управління соціального захисту населення Буської РДА, а також даний розпорядник коштів має усі підтвердні документи про суми коштів які надходять на його рахунки та суми коштів які оплачуються з його рахунків, що і слугуватиме документальним підтвердженням операцій по вищезазначеній субвенції. Копія нормативного документа, яким регулюються правовідносини Управління з Управлінням соціального захисту населення Буської РДА по даному питанню було направлено як додаток до Відзиву на позовну заяву у справі №914/2100/17 від 11.01.2018 р. №03-16/36.

Третя особа зазначає, що враховуючи той факт, що Управління діє виключно в рамках правового поля у відповідності до вимог нормативних документів, виступає третьою особою судового процесу, просить проводити подальші судові засідання без присутності представника.

12.03.2018 року за вх. № 8595/18 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог. У заяві просить стягнути з відповідача 37 241444 ,45 грн. основного боргу, 2 927176,44 грн. інфляційних втрат та 689435, 43 грн. 3 % річних. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 614870,85 грн. повернути позивачу сплачений в більшому розмірі судовий збір в сумі 3829,15 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Як зазначено позивачем, ТОВ «Львівгаз збут» є постачальником природного газу, на якого у відповідності до Постанови КМ України № 758 від 01.10.2015 року та Постанови КМ України № 187 від 22.03.2017 року покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню).

Відповідно до абзацу 3 п. 11 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого Постановою КМ України № 758 від 01.10.2015 року, постачальники природного газу, визначені у додатку 1, не мають права відмовити побутовому споживачеві та релігійній організації (крім обсягів, що використовуються для провадження її виробничо-комерційної діяльності), обєкти газоспоживання якого/якої розташовуються в межах відповідної території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, в укладенні договору про постачання природного газу за граничною роздрібною ціною природного газу, якщо такий споживач звернувся із відповідною заявою до постачальника.

Відповідно до абзацу 2 п. 14 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою КМ України № 187 від 22.03.2017 року, постачальники природного газу, визначені у додатку, не мають права відмовити побутовому споживачеві та релігійній організації (крім обсягів, що використовуються для провадження її виробничо-комерційної діяльності), обєкти газоспоживання якого (якої) розташовуються у межах відповідної території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, в укладенні договору про постачання природного газу, якщо такий споживач звернувся з відповідною заявою до постачальника.

Серед споживачів які користуються послугами з постачання природного газу є такі, що мають право на отримання житлових субсидій, передбачених постановою КМ України № 848 від 21.10.1995 року.

Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затверджених наказом Міністерства фінансів України, № 333 від 12.03.2012 року, субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов'язані з відшкодуванням збитків державних підприємств.

З метою врегулювання питання про сплату вартості наданих позивачем послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області укладено Договір № 1 від 26.01.2017 року про фінансування пільг та субсидій в період з січня по грудень 2017 року.

Відповідно до п. 1.2 ОСОБА_5, згідно з умовами договору Постачальник надає послуги пільговій категорії населення та одержувачам субсидій, здійснює помісячний облік фактично наданих пільг та субсидій.

Згідно п. 1.3 ОСОБА_5, Платник здійснює фінансування пільг та субсидій, відповідно до фактичних видатків Постачальника.

Відповідно до п. 2.2 ОСОБА_5, Платник зобовязується перерахувати постачальнику на протязі пяти робочих днів кошти з моменту їх поступлення на реєстраційні рахунки відповідача.

Позивач вважає, що п.2.2 ОСОБА_5 не звільняє відповідача від обовязку сплати вартості наданих позивачем послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, оскільки. у відповідності до п. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Окрім цього, виходячи із судової практики ЄСПЛ у рішеннях від 18.10.2005 р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 р. у справі "Бакалов проти України", де Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не може бути підставою для звільнення державного органу від виконання своїх зобов'язань перед особою, а тривале не передбачення у державному бюджеті певних асигнувань може свідчити про порушення державою пункту 1 статті 6 Конвенції про право на справедливий суд.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду у справі № 927/345/17 від 13.02.2018 року та Постановах Верховного Суду України у справі № 11/446 від 15.05.2012 р. та у справі № 905/2358/16 від 22.03.2017 р., в яких зазначено, що відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає правових підстав для відступу від даних висновків Верховного Суду України.

Обґрунтовуючи настання кінцевого строку розрахунків, слід врахувати положення Наказу Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014 року, згідно якого, прострочена кредиторська заборгованість сума кредиторської заборгованості, що виникає на 30-й день після закінчення терміну обовязкового платежу згідно з укладеними договорами або якщо дата платежу не визначена після отримання підтвердних документів за отримані товари, виконані роботи, надані послуги, а також описує нормативне обґрунтування і хронологію подій, яким чином повинні відшкодовуватись кошти на виконання умов ОСОБА_5.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад належать видатки на державні програми соціального захисту населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню).

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, житлові субсидії населенню на оплату природного газу надаються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 102 Бюджетного кодексу КМ України прийнято Постанову № 256 від 04.03.2002 року, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат надані житлові субсидії за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

На виконання Постанови № 256 від 04.03.2002 року, між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області в період з січня 2017 року по грудень 2017 року, щомісячно, укладались акти звіряння взаємних розрахунків.

Окрім цього, відповідач кожного місяця протягом 2017 року здійснював реєстрацію бюджетного зобов'язання в органі Казначейства, про що свідчать Реєстри бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за відповідний період.

В подальшому, відповідач свої обовязки по перерахуванню позивачу вартості наданих послуг з постачання природного газу одержувачам субсидій, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, передбачених як умовами ОСОБА_5, так і п.8 Постанови № 256 від 04.03.2002 року не виконав.

В підтвердження своєї позиції позивач додав до матеріалів справи копії актів звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та копії Реєстрів бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за аналогічний період, які підтверджують, що такі акти звіряння взаємних розрахунків були виставлені на фінансування, однак, Відповідачем не були профінансовані.

Відповідач, в свою чергу зазначає, що свої обовязки, передбачені Постановою №256 від 04.03.2002 року та умовами укладеного з Позивачем ОСОБА_5 виконав, вважає, що справа не підсудна Господарським судам, просить закрити провадження у справі.

Між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області укладено Договір № 1 від 26.01.2017 року про фінансування пільг та субсидій в період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

На виконання умов ОСОБА_5 та Постанови № 256 від 04.03.2002 року, між ТОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області в період з січня 2017 року по грудень 2017 року, щомісячно, укладались акти звіряння взаємних розрахунків, а саме:

- від 08.02.2017 р. на суму 19 539 649,86 грн.

- від 07.03.2017 р. на суму 19 555 402,96 грн.

- від 07.04.2017 р. на суму 19 590 492,47 грн.

- від 12.05.2017 р. на суму 11 922 900,77 грн.

- від 08.06.2017 р. на суму -19 147 912,85 грн.

- від 10.07.2017 р. на суму 790 454,14 грн.

- від 08.08.2017 р. на суму 468 599,24 грн.

- від 04.09.2017 р. на суму 436 741,12 грн.

- від 06.10.2017 р. на суму 187 616,44 грн.

- від 06.11.2017 р. на суму 4 818 311,12 грн.

- від 06.12.2017 р. на суму 13 090 258,41 грн.

- від 09.01.2018 р. на суму 18 812 507,96 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що Управління щомісяця подає звіт про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7д, 7м) до Управління казначейської служби у Буському районі, яким підтверджується ця заборгованість по КПКВК 1513016.

Так, відповідач в період з січня 2017 року по грудень 2017 року здійснював реєстрацію бюджетного зобов'язання в органі Казначейства, про що свідчать долучені позивачем до матеріалів справи завірені УДКСУ у Буському районі Львівської області копії Реєстрів бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Станом на дату винесення рішення судом, за надані послуги з постачання природного газу одержувачам субсидій період з січня 2017 року по грудень 2017 року відшкодовано Позивачу з державного бюджету 75 351 458,87 грн., а саме:

в березні 2017 року 10 634 723,13 грн.

в квітні 2017 року - 11 922 900,77 грн.

в травні 2017 року 4 437 041,28 грн.

в липні 2017 року 3 179 707,38 грн.

в серпні 2017 року 10 088 262,07 грн.

в вересні 2017 року 2 292 093,18 грн.

в листопаді 2017 року 938 079,98 грн.

в грудні 2017 року - 13854455,36 грн.

в лютому 2018 року 18 004 195,72 грн.

Залишок неоплачених позивачу коштів за надані послуги з постачання природного газу одержувачам субсидій період з січня 2017 року по грудень 2017 року, станом на дату винесення рішення судом становить 37 241 444,45 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам між позивачем та відповідачем суд керувався наступними нормами права.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться;

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів;

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 статті 193 ГК України - суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затверджених наказом Міністерства фінансів України, № 333 від 12.03.2012 року, субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов'язані з відшкодуванням збитків державних підприємств.

Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затверджених наказом Міністерства фінансів України, № 333 від 12.03.2012 року, трансферти населенню - це поточні платежі фізичним особам або надання їм матеріальної допомоги у натуральному вигляді, які передбачені для збільшення їх доходу. Трансферти населенню можуть надаватись як у готівковій формі, так і шляхом сплати рахунків. Подібні платежі можуть бути окремою добавкою до бюджету певної сім'ї чи особи або компенсуванням певних видів витрат, наприклад, на харчування, комунальні послуги, оплату проїзду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад належать видатки на державні програми соціального захисту населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню).

Відповідно до ч.3 ст. 102 Бюджетного кодексу України, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу надаються житлові субсидії населенню.

Відповідно до ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, житлові субсидії населенню на оплату природного газу надаються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету, встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат надані житлові субсидії за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів (тобто, Відповідач) щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Наказом Міністерства фінансів України № 44 від 24.01.2012 року «Про затвердження Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності» фондами загальнообовязкового державного соціального і пенсійного страхування передбачено складання звіту про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7д, 7м) та визначено порядок заповнення окремих рядків та граф бюджетної звітності за формою № 7д, № 7м.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014 року, прострочена кредиторська заборгованість сума кредиторської заборгованості, що виникає на 30-й день після закінчення терміну обовязкового платежу згідно з укладеними договорами або якщо дата платежу не визначена після отримання підтвердних документів за отримані товари, виконані роботи, надані послуги.

Пунктом 2.14 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України № 309 від 02.03.2012 року встановлено, що у міру прийняття рішень розпорядником бюджетних коштів про оплату бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань, які були зареєстровані в органах Казначейства та залишились неоплаченими на кінець минулого бюджетного періоду, органами Казначейства такі зобов'язання відображаються в обліку у поточному бюджетному періоді на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і відповідних підтвердних документів.

Частиною першою ст. 48 Бюджетного кодексу України та п. 2. 1 Порядку N 309 передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства.

Частина 6 ст. 48 Бюджетного Кодексу України передбачає, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 56 Бюджетного Кодексу України, бухгалтерський облік усіх операцій щодо виконання Державного бюджету України здійснюють органи Казначейства України у порядку, встановленому Міністерством фінансів України.

Відповідно до ст. 4 КАСУ, адміністративний договір - спільний правовий акт субєктів владних повноважень або правовий акт за участю субєкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обовязки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

За результатом аналізу доказів, обставин справи та правових норм, наведених вище, суд прийшов до наступних висновків

Відносини, які складися між сторонами є господарсько правовим, а Договір, укладений між сторонами є господарсько правовим, а не адміністративним, оскільки:

укладення такого договору законом не передбачено;

сторони не перерозподіляли бюджетних коштів, а визначили порядок виконання відповідачем обовязку перед позивачем з оплати за надані послуги з постачання природного газу одержувачам субсидій.

Оскільки сторони врегулювали порядок оплати Відповідачем рахунків населення одержувачів субсидій за надані послуг з постачання природного газу, з цих підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо непідсудності даної справи Господарському суду.

Нормами спеціального законодавства передбачено відшкодування витрат за фактично надані послуги з постачання природного газу отримувачам субсидій, при цьому, зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України та за наслідком фактичного надання послуг, не залежать від бажання сторін та не передбачають обов'язкової процедури укладення договору.

Суд також приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 37 241 444,45 грн., оскільки такий борг підтверджений первинними документами, зокрема, передбаченими Постановою КМ України № 256 від 04.03.2002 року, актами звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та передбаченими Постановою КМ України № 309 від 02.03.2012 року, Реєстрами бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за аналогічний період. Розмір основного боргу сторонами не оспорюється.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд приходить до висновку про їх задоволення, оскільки кінцевий строк розрахунків передбачений Наказами Міністерства фінансів України № 44 від 24.01.2012 року та № 372 від 02.04.2014 року.

Оскільки відповідач самостійно готує акти звіряння взаємних розрахунків, то за процедурою,що передбачено п. 5 Постанови № 256 від 04.03.2002 року, йому стало відомо про наявність заборгованості перед позивачем на дату підписання відповідних актів звіряння взаємних розрахунків та з дати зазначеної в акті звіряння розрахунків.

Крім того, про те, що відповідачу було відомо про заборгованість на дату підписання актів звіряння взаємних розрахунків свідчать Реєстри бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Тому, суд приходить до висновку, що кінцевою датою розрахунків за надані позивачем послуги з постачання природного газу одержувачам субсидій є 30-й день з моменту підписання актів звіряння взаємних розрахунків.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертого статті 231 Господарського кодексу України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, (постанова ВСУ від 27.04.2012 № 06/5026/1052/2011 та інформаційний лист ВГСУ № 01-06/908/2012 від 13.07.2012).

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги не спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут до Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості за надані насаленню субсидії у розмірі 30 607 947,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 947333,95 грн. та 3% річних у розмірі 767 629,94 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення в межах уточнених позовних вимог, а саме щодо стягнення 37 241 444 грн. 45 коп. основного боргу, 2 927 176 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 689 435 грн. 43 коп. 3% річних.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 565 від 06.10.2017 року на суму 240 000,00 грн. та платіжне доручення № 1416 від 06.03.2018 року на суму 376 700,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Паркова, 8, м. Буськ, Львівська обл., 80500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» ( вул. Золота 42, м. Львів, 79039, ) 37 241 444 (тридцять сім мільйонів двісті сорок одна тисяча чотириста сорок чотири) грн. 45 коп. основного боргу, 2 927 176 (два мільйони девятсот двадцять сім тисяч сто сімдесят шість) грн. 44 коп. інфляційних втрат та 689 435 (шістсот вісімдесят девять тисяч чотириста тридцять пять) грн. 43 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області (вул. Паркова, 8, м. Буськ, Львівська обл., 80500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» ( вул. Золота 42, м. Львів, 79039, ) 612 870 (шістсот дванадцять тисяч вісімсот сімдесят) грн. 85 коп. судового збору.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» ( вул. Золота 42, м. Львів, 79039, ) 3 829 (три тисячі вісімсот двадцять девять) грн. 15 коп. судового збору.

5. Накази видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.03.2018 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.