ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Справа № 915/1336/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

секретар судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов.№14-65 від 14.04.2017,

представник відповідача в судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача: ОСОБА_2 національного аграрного університету, 54020, м.Миколаїв, вул.Георгія Гонгадзе, 9

про: стягнення з ОСОБА_2 національного аграрного університету (заява про уточнення позовних вимог №б/н від 05.01.2018) заборгованості за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016, а саме основної заборгованості у сумі 18692,62 грн., 1946,59 грн. пені, 388,70 грн. 3% річних, 1286,06 грн. інфляційних.

11.12.2017 від Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява №14/4-1009 від 28.11.2017 (заява про уточнення позовних вимог№б/н від 05.01.2018) в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 національного аграрного університету заборгованості за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016, а саме основної заборгованості у сумі 18692,62 грн., 1946,59 грн. пені, 388,70 грн. 3% річних, 1286,06 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 25 січня 2018 року о 11 год.00 хв.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, з 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.9) п.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що по даній справі суд не перейшов до розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги предмет позову, розгляд даної справи слід здійснювати зі стадії підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за поставлений природний газ своєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову погашена частково. Неналежне виконання з боку відповідача умов договору стало підставою для нарахування пені, збитків від інфляції та 3% річних.

Відповідач у наданому до суду клопотанні №20-18/180 від 08.02.2018 вказує, що сума основного боргу за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016 в розмірі 18 692,62 грн. була погашена в підтвердження чого посилається на платіжне доручення №3006 від 22.12.2017. Також, просить суд зменшити розмір пені, оскільки порушення зобовязання МНАУ за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016 не потягло значних збитків для ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України. Зменшення розміру пені має для відповідача важливе значення, оскільки сприятиме оптимізації умов, за яких відповідач зможе належним чином функціонувати.

Позивач в судовому засіданні вказав, що сума основного боргу за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016 в розмірі 18 692,62 грн. відповідачем на день розгляду справи у суді непогашена. У наданих суду 12.03.2018 поясненнях зазначив, що у платіжному дорученні №3006 від 22.12.2017 на яке посилається відповідач, як на доказ сплати основної заборгованості в розмірі 18 692,62 грн. за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016, зокрема у призначенні платежу зазначено «оплата за природний газ у жовтні 2017 року по Договору №4130/17-ТЕ(Т)-22 від 23.10.2017», тобто погашення заборгованості здійснено по іншому Договору, який не є предметом спору у даній справі.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 12.03.2018 не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зроблений судом ОСОБА_1 з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

12.03.2018 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст.233 Господарського процесуального кодексу України проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

29.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ОСОБА_2 національним аграрним університетом було укладено договір постачання природного газу №00281/16-ТЕ(Т)-22 (надалі Договір №00281/16-ТЕ(Т)-22) (а.с.10-17), згідно якого постачальник (позивач у справі) зобовязався поставити споживачеві (відповідач у справі) у 2016 році, в період з 01.10.2016 по 31.12.2016 природний газ, який підлягає використанню споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач, в свою чергу, зобовязався оплатити природній газ на умовах цього договору.

У п. 12.1 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22, сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 жовтня 2016 і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 2.1 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22 сторони домовились, що постачальник, в період з 01.10.2016 по 31.12.2016 (включно), передає споживачу природний газ обсягом до 60 тис. куб. м. у тому числі за місяцями: жовтень 10 тис. куб. м., листопад 20 тис. куб. м., грудень 30 тис. куб. м.

У пункті 3.4 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22 сторонами визначено, що приймання-передача природного газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу відповідачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Так, згідно наданих позивачем доказів, на виконання вимог Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22, позивач протягом листопада-грудня 2016 поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 260 409,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- Акт приймання передачі природного газу від 30.11.2016 на суму 93457,18 грн. (а.с.19);

- Акт приймання передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 166952,62 грн. (а.с.20).

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до розділу 6 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22 сторонами визначений порядок та умови проведення розрахунків. Так, згідно п.6.1 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 6.4 Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22, сторони погоджуються, що звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

Таким чином, умовами договору сторони погодили строк остаточних розрахунків за фактично переданий газ до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач у визначені Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 строки в повному обсязі не розрахувався, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 18 692,62 грн.

Враховуючи викладене суд, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18 692,62 грн. за поставлений протягом листопада-грудня 2016 року природний газ є обґрунтованими відповідно до вимог Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22 та Закону підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо погашення ним основного боргу за Договором №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016 в розмірі 18 692,62 грн. згідно платіжного доручення №3006 від 22.12.2017 судом відхиляються, оскільки в платіжному дорученні №3006 від 22.12.2017 у призначенні платежу вказано «за природний газ у жовтні 2017 року за Договором №4130/17-ТЕ(Т)-22 від 23.10.2017», тобто погашення заборгованості в розмірі 18 692,62 грн. відповідачем здійснено по іншому Договору, що підтверджено представником позивача в судовому засіданні та зазначено, що сума боргу у розмірі 18 692,62 грн. по Договору №00281/16-ТЕ(Т)-22 від 29.09.2016 на день розгляду справи у суді не погашена.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 національним аграрним університетом оплата за поставлений природний газ проводилась з порушенням строку, встановленого п. 6.1 Договору, що і стало підставою для нарахування позивачем інфляції, пені та 3 % річних за неналежне виконання зобовязання та звернення до суду із позовом про стягнення інфляції, пені та 3 % річних.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 388,70 грн., за зобовязаннями грудня 2016 3% річних нараховані за період з 26.01.2017 по 05.10.2017. Позивач також просить стягнути з відповідача збитки від інфляції в сумі 1286,06 грн. за період з лютого по серпень 2017.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства. Детальний розрахунок розміру 3 % річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (а.с.18). Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 388, 70 грн. та інфляційних втрат в сумі 1286, 06 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У відповідності до п. 10.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю пять років.

За неналежне виконання вимог Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого газу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 1946,59 грн. за зобовязаннями грудня 2016 пеня нарахована за період з 26.01.2017 по 25.07.2017.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені відповідно до умов договору. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 18).

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 1946,59 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

09.02.2018 від відповідача до суду надійшло клопотання №20-18/180 від 08.02.2018 про зменшення розміру пені (а.с.58-59), в якому просив суд зменшити розмір пені на 90 %. В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначає, що ОСОБА_2 національний аграрний університет є неприбутковою організацією, яка отримує фінансування з державного бюджету, отже для здійснення оплати попередньо необхідне затвердження паспорту бюджетної програми. Зменшення розміру стягуваної суми пені має для відповідача важливе значення. Оскільки сприятиме оптимізації умов, за яких відповідач зможе належним чином функціонувати.

Заперечуючи проти зменшення пені позивач у письмових поясненнях б/н від 20.02.2018 зазначив, що НАК Нафтогаз України як державне підприємство є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. За спірним договором поставлявся імпортований природний газ, який закуповується за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків та жорсткі штрафні санкції за їх порушення, аж до припинення постачання природного газу на територію України. Бюджетом України та фінансовим планом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ Позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» втрат є стягнення з боржників пені у розмірі передбаченої умовами Договорів. Загальна сума заявлених пені, 3% річних, інфляційних не компенсує повністю втрат від сплати відсотків за комерційними кредитами.

Оцінивши викладені у заявах відповідача та позивача обставини та дослідивши надані ними докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Враховуючи наявність зі сторони відповідача порушень умов договору, враховуючи збалансованість інтересів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені, оскільки наведені відповідачем доводи та докази на їх підтвердження не свідчать про те, що даний випадок є винятковим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 195, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 національного аграрного університету, 54020, м.Миколаїв, вул.Георгія Гонгадзе, 9 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 18 692,62 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот девяносто дві грн. 62 коп.) основної заборгованості, 1 946,59 грн. (одна тисяча девятсот сорок шість грн. 59 коп.) - пені, 388,70 грн. (триста вісімдесят вісім грн. 70 коп.) 3% річних, 1286,06 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят шість грн. 06 коп.) інфляційних втрат та 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 12.03.2018, повний текст рішення складено 15.03. 2018.

Суддя Н.О. Семенчук