РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/23165/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/23165/17

за позовом ОСОБА_1, с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області,

до публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ,

про стягнення 89 316,97 грн.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (ордер від 03.10.2017 серія КС №347878);

відповідача - Жили М.І. (довіреність від 23.08.2017 №10-540/д).

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до стягнення з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство): дивідендів за 2011, 2012, 2013 роки в сумі 56 748,60 грн.; 27 988,11 грн. втрат від інфляції; 4 580,26 грн. 3% річних, а всього 89 316,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з виплати дивідендів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2017 відкрито провадження у справі №910/23165/17 та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

03.01.2018 до загального відділу суду від відповідача надійшла заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2018 ухвалено розгляд справи №910/23165/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №910/23165/17 призначено на 01.02.2018.

19.01.2018 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.02.2018 закрито підготовче провадження у справі №910/23165/17 та призначено справу до розгляду по суті на 01.03.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 01.03.2018 оголосив вступне слово та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.10.2014 відбулися загальні збори акціонерів Товариства, рішення яких оформлені протоколом, до порядку денного яких було внесено питання розподілу прибутку Товариства за 2011, 2012 та 2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

На вказаних загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом від 10.10.2014 №22, згідно з якими вирішено :

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2011 рік у сумі 2 181 892 000 грн.: 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2012 рік у сумі 1 428 110 724 грн.: 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2013 рік у сумі 189 886 355 грн.: 189 799 785 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- перерахування дивідендів іншим акціонерам (крім Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») здійснити відповідно до частини п'ятої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Станом на 20.10.2014 позивач був власником 810 штук простих іменних акцій Товариства, номінальною вартістю - 202,50 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах на 20.10.2014, виданої Депозитарною установою СП ТОВ «Драгон Капітал».

Оскільки відповідачем не було сплачено позивачу як акціонеру Товариства дивідендів за 2011-2013 роки позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 №514-VI корпоративні права - це сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до частини першої статті 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства» одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З огляду на вказані положення законодавства, правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства (у тому числі, права на отримання дивідендів) є набуття права на акції товариства.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 станом на 20.10.2014 був власником 810 штук простих іменних акцій Товариства, що свідчить про існування у позивача права на отримання частини прибутку акціонерного товариства (дивідендів).

Частиною першою статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Пунктами 12, 15 і 27 частини другої статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить: розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів згідно із статутом товариства.

Згідно з пунктами 6.20 і 6.21 статуту Товариства, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів (протокол від 22.03.2011 №21), дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом. Дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку в розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам-юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківські рахунки, а акціонерам-фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Як встановлено судом, рішенням загальних зборів акціонерів Товариства, оформленим протоколом від 10.10.2014 №22, було затверджено прибуток Товариства за 2011-2013 роки, визначено його розподіл, та розмір, порядок і строки виплати дивідендів акціонерам.

З урахуванням вказаного рішення загальних зборів акціонерів Товариства, загальна сума дивідендів за 2011 рік, право на які має позивач становить 32 586,30 грн. (810 шт. акцій х 40,23 грн.); за 2012 рік - 21 327,30 грн. (810 шт. акцій х 26,33 грн.); за 2013 рік - 2 835 грн. (810 шт. акцій х 3,50 грн.).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З прийняттям рішення загальних зборів акціонерів Товариства, оформленого протоколом від 10.10.2014 №22, відповідач взяв на себе зобов'язання із виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011 році у сумі 32 586,30 грн., у 2012 році - 21 327,30 грн., у 2013 році - 2 835 грн. у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Згідно із частиною п'ятою статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Відповідно до пунктів 3.1 і 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду країни від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» під час розгляду справ у спорах про стягнення сум дивідендів господарські суди повинні виходити з того, що відповідно до пункту «д» частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України «Про господарські товариства», пунктів 11, 12 частини другої статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства», статті 15 Закону України «Про кооперацію» затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів. Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати.

При цьому, суд зазначає, що строки, які встановлені рішенням загальних зборів, визначають період виплати дивідендів, а не період звернення акціонера з вимогою про таку виплату.

Крім того, норми Закону України «Про акціонерні товариства» не містять положень щодо обов'язку акціонера звертатись до товариства з вимогою про виплату дивідендів.

Не здійснення відповідачем виплати позивачу встановлених рішенням загальних зборів від 10.10.2014 дивідендів свідчить про порушення прав позивача як акціонера Товариства на отримання прибутку акціонерного товариства.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення ним виплати позивачу дивідендів за 2011-2013 роки.

Згідно з пунктом 160.1 статті 160 Податкового кодексу України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Пунктом 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.5.2 статті 167 Податкового кодексу України ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах: 5 відсотків - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Згідно з пунктом 16-1 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Позивачем не здійснено вирахування 5% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору із суми дивідендів за 2011-2013 роки.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень, на виконання вказаних положень податкового законодавства відповідачем було сплачено 5% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору із суми дивідендів за 2011-2013 роки.

За вирахуванням 5% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору із суми дивідендів, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати дивідендів за 2011-2013 роки становить 53 059,95 грн.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини першої статті .74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання зі сплати на користь позивача дивідендів за 2011-2013 роки. Відповідач обставин викладених у позові належними та допустимими доказами не спростував, доказів погашення заборгованості не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки у сумі 53 059,95 грн.

Що ж до стягнення 27 988,11 грн. втрат від інфляції та 4 580,26 грн. 3% річних, то слід зазначити таке.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача щодо неправомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Як зазначив Верховний Суд України у правовому висновку по справі №6-113цс14 (постанова від 01.10.2014), будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошових коштів, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню частина друга статті 625 Цивільного кодексу України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 по справі №6-113цс14).

Відповідно до пункту 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду України, а також роз'яснення Вищого господарського суду України, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України не застосовуються до грошових зобов'язань, що виникають із корпоративних правовідносин, а з огляду на встановлене порушення зобов'язання з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, суд вважає вимогу позивача про стягнення втрат від інфляції правомірною.

Водночас, здійснивши перерахунок сум втрат від інфляції і 3% річних, судом встановлено, що загальний розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за спірний період становить 4 286,95 грн., а втрат від інфляції - 26 169,17 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 (03027, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) дивіденди у розмірі 53 059 (п'ятдесят три тисячі п'ятдесят дев'ять) грн. 95 коп., 3% річних у розмірі 4 286 (чотири тисячі двісті вісімдесят шість) грн. 95 коп., інфляційні втрати у розмірі 26 169 (двадцять шість тисяч сто шістдесят дев'ять) грн. 17 коп. та 1 496 (одна тисяча чотириста дев'яносто шість) грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2018.

Суддя В.О. Демидов