Суд
УХВАЛА

01 березня 2018 року

м. Київ

справа № 916/2164/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В.Г.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс",

відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси,

розглянувши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018

у складі колегії суддів: Лавриненко Л.В. (головуючий), Лашина В.В., Аленіна О.Ю.

та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017

у складі судді Літвінова С.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси

про стягнення 1 015 003, 21 грн,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2018 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса безпосередньо до Верховного Суду подано касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 у справі № 916/2164/17, разом із заявою про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

19.02.2018 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.

21.02.2018 електронною поштою до Верховного Суду надійшла заява від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса разом із копією платіжного доручення 07.02.2018 № 37. У своїй заяві заявник зазначає, що в платіжному дорученні в призначенні платежу було помилково вказано справу № 916/559/17 та просить Суд рахувати суму 30 450, 10 грн, сплачену за платіжним дорученням від 07.02.2018 № 37 (копія якого додається), як судовий збір, сплачений по справі № 916/2164/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з позовною заявою) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 015 003, 21 грн у вересні 2017 року.

Таким чином, за подання касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі (1 015 003, 21*1,5%)*200%=30 450, 10 грн.

Проте, касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса судовим збором не оплачена, натомість ним була подана заява про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Вказана заява обґрунтована тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса є бюджетною військовою установою, що фінансується виключно з державного бюджету України. Заявку на оплату судового збору за розгляд даної касаційної скарги подано 17.01.2018, але за відсутності кошторисних призначень на початку бюджетного року на оплату судових витрат, Головним управління Державної казначейської служби України в Одеській області до теперішнього часу, як зазначає скаржник, не видано платіжне доручення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в силу вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Суддя Касаційного господарського суду зазначає, що жодних доказів на підтвердження поважності причин відстрочення сплати судового збору скаржником не надано. Оскільки вказана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, то у задоволенні цієї заяви слід відмовити.

21.02.2018 електронною поштою до Верховного Суду надійшла заява від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса разом із копією платіжного доручення 07.02.2018 № 37. У своїй заяві заявник зазначає, що в платіжному дорученні в призначенні платежу було помилково вказано справу № 916/559/17 та просить Суд рахувати суму 30 450, 10 грн, сплачену за платіжним дорученням від 07.02.2018 № 37 (копія якого додається), як судовий збір, сплачений по справі № 916/2164/17.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Тобто, додаються документи, а не копії документів. Таким чином, належним доказом сплати судового збору є оригінал, а не копія платіжного доручення.

З урахуванням викладеного, додана скаржником до заяви від 16.02.2018 № 604 копія платіжного доручення від 17.02.2018 № 37 про сплату судового збору в сумі 30 450, 10 грн, не є належним доказом сплати судового збору.

Крім того, відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Станом на 01.03.2018 у суду відсутні докази зарахування судового збору в розмірі 30 450, 10 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, сплаченого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса за платіжним дорученням від 17.02.2018 № 37. Тому фактично суду не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 916/2164/17.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 у справі № 916/2164/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме надати суду належні докази сплати судового збору у сумі 30 450, 10 грн та зарахування його до спеціального фонду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 у справі № 916/2164/17 залишити без руху.

2. Надати Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеса. строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз'яснити Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеса, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.Г. Пєсков