ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2504/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

при секретарі: Клименко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.12.2017 року

по справі №916/2504/17

за позовом: Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"

про стягнення 5 719, 22 грн.,

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1

дата ухвалення рішення: 12.12.2017 р.

повний текст рішення складено 18.12.2017 р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 06.03.2018р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення заборгованості по зайво перерахованій пенсії у розмірі 5719,22 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані посиланням на п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999р. №1596, п.5.7 ОСОБА_2 на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через ТВБВ №10015/0456 філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у м. Ізмаїл від 01.11.2011р., ст.ст.1-2,12,ч.3 ст.15, 54,57 ГПК (в редакції до 15.12.2017р.), ст.ст. 526,629 ЦК України та тим, що з боку відповідача наявний склад правопорушення умов пенсійного законодавства внаслідок чого завдано шкоди державі від імені якої виступають органи Пенсійного фонду України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2017р. порушено провадження у справі №916/2504/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

12.12.2017р. позивач звернувся до господарського суду Одеської області з уточненою позовною заявою, відповідно до якої просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість по зайво перерахованій пенсії у розмірі 5719,22 грн., з урахуванням того, що Територіальне відокремлене безбалансове відділення №10015/0456 філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк не є юридичною особою.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позову Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області відмовлено повністю.

Суд дійшов висновку, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, у звязку з чим позов Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області просить скасувати рішення господарського суду від 12.12.2017р. по справі №916/2504/17, постановити нове, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість по зайво перерахованій пенсії в розмірі 5719,22 грн.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

У ході перевірки встановлено, що пенсіонерка ОСОБА_3 25.02.2014 року померла (а/з №907 від 26.02.2014 року м. Кишинів), що підтверджується відомостями з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та актом опитування, що здійснювалося за адресою, де була зареєстрована пенсіонерка.

Листом від 22.02.2017 року про повернення коштів Управлінням керуючого філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» було повідомлено, що банком порушено п. 16 Порядку, що призвело до несвоєчасного зняття з виплати ОСОБА_3 і тому виникла переплата пенсії у розмірі 41 522,84 грн. Дана переплата пенсії , на думку позивача, виникла з вини АТ „Ощадбанк , у зв'язку з чим Управління просило повернути переплачені пенсійні кошти у повному обсязі за рахунок Управляння. Але, Банком у поверненні залишку коштів у розмірі 5 719 грн. 22 коп. було відмовлено.

Такі дії відповідача скаржник вважає правопорушенням, внаслідок якого завдано шкоди державі від імені якої виступають органи Пенсійного фонду України, надмірний розмір пенсії в сумі 5 719,22 грн. було безпідставно зараховано на картковий рахунок пенсіонера, що підтверджується довідкою про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії на ОСОБА_3

Скаржник звертає увагу, що договір на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через Ізмаїльське відділення №6708 АТ «Ощадбанк» від 01.10.2017р. діє і на даний час в порядку передбаченому п.6.4 відповідного договору.

Судом першої інстанції проігноровано факт порушення банком умов ОСОБА_2 та Порядку від 30.08.1999р. №1596, не зясовані усі фактичні обставини, що мають значення для справи, що призвело до постановлення незаконного судового рішення та передчасності у висновку щодо достатності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Управління.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2017р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Величко Т.А., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 12.12.2017 року у справі № 916/2504/17.

10.01.2018р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. без змін.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_2 не є власником/користувачем грошових коштів, що були зараховані Фондом на пенсійний рахунок ОСОБА_3, а лише виконує функцію обслуговуванню її рахунку, АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем по даній справ.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2018р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Величко Т.А., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г. апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 12.12.2017 року прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.02.2018р. о 12:00 годині.

19.01.2018р. від позивача надійшли письмові пояснення до відзиву відповідача, відповідно до яких скаржник вважає, що в діях відповідача наявний склад правопорушення. Сума позовних вимог - 5719,22 грн. є різницею між перерахованою Управлінням пенсією ОСОБА_3 та повернутою сумою пенсії банком. Доводи апеляційної скарги апелянт підтримує в повному обсязі. Справу позивач проси розглядати без участі представника Управління.

29.01.2018р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Управління.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2018р. у зв'язку із перебуванням судді Філінюка І.Г. у відпустці проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2504/17, згідно з яким розгляд апеляційної скарги Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. автоматично розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Величко Т.А., судді Беляновський В.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2018р. прийнято апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. у справі № 916/2504/17 до провадження у новому складі колегії суду. Призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2018р. в звязку з неявкою в судове засідання повноважних представників сторінвідкладено розгляд апеляційної скарги на 06.03.2018р. об 12:30 год.

06.03.2018р. до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Управління.

В засідання суду апеляційної інстанції 06.03.2018р. сторони не зявились, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. N2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як встановлено господарським судом та перевірено під час апеляційного перегляду, 01 листопада 2011р. між Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області (далі-Фонд), Управлінням праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради (далі-Управління) та АТ "Ощадбанк" (далі-Банк) було укладено договір №10 на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через Ізмаїльське відділення №6708 АТ "Ощадбанк" (далі-Договір), предметом якого є виконання Банком функцій із забезпечення проведення виплати пенсій та грошової допомоги, що передбачені "Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (із змінами та доповненнями). Цей договір поширюється на відносини щодо виплати пенсій, призначених за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Даний Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 01.01.2012р. (п.6.1 ОСОБА_2).

Згідно з п.1.3 ОСОБА_2 взаємовідносини між Фондом, Управлінням та Банком на місцях регулюються укладеними ними відповідно до цього ОСОБА_2 угодами, де визначаються дати та періоди виплати пенсій та грошової допомоги.

Додатковою угодою №2 від 11.04.2016р. до ОСОБА_2 у зв'язку із перейменуванням з 31.12.2015р. Управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області на Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області сторони вирішили викласти преамбулу та розділ 7 ОСОБА_2 в іншій редакції.

Згідно з п. 5.4 ОСОБА_2 суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, ОСОБА_2 протягом одного банківського дня, з дня отримання письмового розпорядження, повертають їх Фонду або управлінню.

Пунктом 5.5 ОСОБА_2 встановлено, що суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі наявності даних про смерть одержувача та письмової вимоги органу праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.5.6 ОСОБА_2 Органи Фонду та Управління мають право отримувати інформацію в установах банку про своєчасність зарахування на поточні рахунки одержувачів та виплату з них сум пенсій та грошової допомоги та перевіряти зазначену інформацію.

Позивач зазначає, що на підставі п. 28 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів через їх вкладні рахунки в банківських установах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, спеціалістами Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеській області було проведено дії щодо уточнення даних про осіб, яким здійснюється перерахунок пенсії на банківські установи, в т. ч. до філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк".

В ході перевірки встановлено, що пенсіонерка ОСОБА_3 25.02.2014 року померла (а/з №907 від 26.02.2014 року м. Кишинів), що підтверджується відомостями з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та актом опитування, що здійснювалося за адресою, де була зареєстрована пенсіонерка.

27.12.2016р. Управлінням на адресу Банку було надано розпорядження про повернення коштів в сумі 41 522 грн. 84 коп. , перерахованих на виплату пенсії ОСОБА_3 за період з 01.03.2014р. по 31.05.2016р. , у звязку із її смертю 25.02.2014р. На виконання зазначеного розпорядження ОСОБА_2 27.12.2016р. повернув на рахунок Управління 35 803 грн. 62 коп. та додатково зазначив, що картка була отримана клієнтом ОСОБА_3 30.07.2013р. та була дійсна до 01.07.2014р. Після закінчення терміну дії картки клієнт не звертався до Банку. Спадкоємці до банку не звертались, тому про смерть ОСОБА_4 стало відомо лише 27.12.2016р. з розпорядження Управління.

Листом від 22.02.2017 року про повернення коштів Управлінням керуючого філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» було повідомлено, що банком порушено п. 16 Порядку, що призвело до несвоєчасного зняття з виплати ОСОБА_3 і тому виникла переплата пенсії у розмірі 41 522,84 грн. Дана переплата пенсії , на думку позивача, виникла з вини АТ „Ощадбанк, у зв'язку з чим Управління просило повернути переплачені пенсійні кошти у повному обсязі за рахунок Управляння. Але, Банком у поверненні залишку коштів у розмірі 5 719 грн. 22 коп. було відмовлено.

Позивач зазначив, що пунктом 13 Порядку від 30.08.1999р. № 1596 встановлено, що у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги, уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України №22 від 21-01-2004р. банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права означати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (із змінами та доповненнями), та пунктом 5.1. ОСОБА_2 на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через філію АТ «Ощадбанк» в м. Ізмаїлі від 01.11.2011 року №10 суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік, уповноважений банк зобов'язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту заселення.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по зайво перерахованій пенсії у розмірі 5 719 грн. 22 коп.

Відповідач, вимоги позивача не визнає та зазначає, що згідно виписки по картковому рахунку за період з 01.03.2014р. по 24.10.2017р. з пенсійного рахунку №7122 на підставі ОСОБА_2 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 18.06.2013р. , з пенсійного рахунку ОСОБА_3 після її смерті, тобто з 25.02.2014р. неодноразово знімалися кошти через банкомати, а також, у зв'язку із продовженням обслуговування пенсійного рахунку у відповідності до п.1.7 ОСОБА_2, з рахунку списувалась комісія у розмірі, визначеному тарифами за обслуговування рахунку з використанням платіжної картки, відкритої за пакетом "Пенсійний" ( в тому числі по програмі "Арсенал").

Відповідач зазначив, що отримати кошти через банкомат можливо лише за наявністю платіжної картки та ПІН-паролю, який відомий лише клієнту. Банку не було відомо про смерть ОСОБА_3 до отримання від Фонду Розпорядження №12093/04 від 27.12.2016р. Отже, оскільки зняття коштів з пенсійного рахунку ОСОБА_3 є можливим лише особою, у наявності якої знаходилась платіжна картка та якій відомий ПІН-пароль, то з наведеного слідує, що ОСОБА_3 було передано платіжну картку та ПІН-пароль третій особі. Конфіденційні дані відомі виключно держателю платіжної картки, який зобовязаний застосувати всі необхідні заходи безпеки власної платіжної картки та її реквізитів.

Згідно з п. 2 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014р. №705, користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Отже, як зазначив відповідач, за життя саме ОСОБА_3 розпоряджалась та несла всю відповідальність за збереження картки та передачу її іншим особам у користування.

Згідно з п. 6 Розділу VI Положення №705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п. 9 Розділу VI Положення №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідач також зазначив, що згідно з п. 1.5. ОСОБА_2 не несе відповідальності за збитки, завдані Клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання Клієнтом паролів, ПІН - кодів, СVV - кодів, а також у разі розголошення Клієнтом логіну та паролю до системи WЕВ - банкінг «Ощад 24/7» та отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що не може нести відповідальності за проведення операцій по пенсійному рахунку з використанням платіжної картки ОСОБА_3 або іншими сторонніми особами.

Також, відповідач зазначає, що оскільки ОСОБА_2 не є власником або користувачем грошових коштів, що були зараховані Фондом на пенсійний рахунок ОСОБА_3, а лише виконує функцію обслуговування її рахунку, АТ "Ощадбанк" є неналежним відповідачем по даній справі, а тому, позовні вимоги Фонду є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

Господарський суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог послався на те, що виходячи з умов ОСОБА_2 №10 на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через Ізмаїльське відділення №6708 АТ "Ощадбанк", відсутні підстави вважати, що Банком порушено умови цього ОСОБА_2, що призвело до зайвого перерахування пенсії в розмірі 5 719 грн. 22 коп.

З обгрунтованістю висновків господарського суду можна погодитись можна.

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

При цьому, ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно п.2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596 (надалі Порядок) виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

За п. 4 Порядку установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри

У статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" наведено визначення банківського рахунку, згідно з яким це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 р., власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України №22 від 21-01-2004р. банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права означати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 1.7. вказаної Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

З урахуванням положень глав 5, 12 Інструкції, стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

Згідно п. 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів у Україні" банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Відповідно до п.1.38, 1.39 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.1.3 ОСОБА_2 від 01.11.2011р. взаємовідносини між Фондом, Управлінням та Банком на місцях регулюються укладеними ними відповідно до цього ОСОБА_2 угодами, де визначаються дати та періоди виплати пенсій та грошової допомоги.

За умовами п.2.1.3 ОСОБА_2 Фонд зобовязується подавати Банку за один день до початку кожного виплатного періоду місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, одночасно на паперових та магнітних носіях списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки , описи до них та довідку про джерела фінансування виплат у кількості та за формою згідно з Порядком.

Відповідно до п.5.3 ОСОБА_2 з місяця , наступного за місяцем смерті одержувача, установи Банку, при отриманні повідомлення про смерть, припиняють зарахування на поточний рахунок сум пенсій та грошової допомоги.

Згідно з п. 5.4 ОСОБА_2 суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, ОСОБА_2 протягом одного банківського дня, з дня отримання письмового розпорядження, повертають їх Фонду або управлінню.

Пунктом 5.5 ОСОБА_2 встановлено, що суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі наявності даних про смерть одержувача та письмової вимоги органу праці та соціального захисту населення.

Отже, умовами ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 отримує від Фонду списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки за один день до початку кожного виплатного періоду місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, та припиняє зарахування на поточний рахунок сум пенсій та грошової допомоги з місяця , наступного за місяцем смерті одержувача, при отриманні повідомлення про смерть.

За матеріалами справи, лише Розпорядженням №12093/04 від 27.12.2016р. Фонд повідомив ОСОБА_2 про смерть ОСОБА_3

Пунктом 13 Порядку від 30.08.1999р. № 1596 встановлено, що у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги, уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

З вищевикладеного вбачається, що Банком було правомірно задоволено Розпорядження Фонду №12093/04 від 27.12.2016р. у частині перерахування на рахунок Фонду усіх наявних на пенсійному рахунку №7122 відкритому на імя ОСОБА_3 коштів у загальному розмірі 35803,62 грн.

З урахуванням наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, про те що банком дотримано вимог законодавства щодо повернення коштів з поточного рахунку пенсіонера з дня надходження відомостей про смерть останнього у межах суми наявної на поточному рахунку одержувача (пенсіонера).

При вирішенні цієї справи господарський суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду на те, що усі доводи апеляційної скарги по даній справі, були ретельно досліджені судом першої інстанції та додатково перевірені на предмет їх обґрунтованості Одеським апеляційним господарським судом в процесі апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що законодавством України не передбачено право позивача, як стягувача, за власною ініціативою вимагати від банківських установ здійснити примусове стягнення грошових коштів з банківських рахунків одержувачів пенсійних виплат та вимагати від банку повернення зайво перерахованих коштів у випадку смерті застрахованих осіб (пенсіонерів), та як і обовязку банку вчиняти такі дії на вимогу позивача.

Всі інші доводи скаржника не приймаються до уваги, які фактично зводяться до переоцінки доказів, а також ґрунтується на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін на підставі ст.276 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 270, 275,276, 281-283 ГПК України, суд постановив:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 12.12.2017р. по справі №916/2504/17 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.03.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук