ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р.Справа № 922/4159/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз U'M.I", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський рітейл", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

позивача - не з"явився;

відповідача - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз U'M.I" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський рітейл" суму заборгованості за товар, переданий по договору поставки № 1807-1 від 18.07.2016 р. в розмірі 127113,10 грн. та судові витрати.

Відповідач в судові засідання не з"явився, відзив на позовну заяву та документи в обгрунтування своїх заперечень не надав. Причини неявки суду не відомі, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись до суду.

В підготовче засідання, яке було призначено на 25 січня 2018 року, з'явився представник Позивача, підтримує свої позовні вимоги.

01.03.2018 р. Позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказує, що Відповідач здійснив часткове погашення суми боргу в розмірі 87000,00 грн. Отже, Позивач просить суд прийняти дану заяву до розгляду та стягнути з Відповідача заборгованість в розмірі 40113,10 грн. та суму судового збору в розмірі 1304,95 грн. Суд приймає заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 статті 182 ГПК України, з'ясувавши, що сторони надали всі наявні докази, на які вони посилаються, керуючись ч. 6 статті 183, п. 3 ч. 2 статті 185 ГПК України, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті відразу після закриття підготовчого провадження.

Статтею 202 ГПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, де частиною 1 даної статті передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У ч. 3 ст. 202 ГПК України встановлено - якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

На підставі вищевикладеного судом відкрито судове засідання по розгляду справи по суті 01.03.2018 р.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Між Позивачем - ТОВ "Союз U'M.I" (Постачальником) та Відповідачем - ТОВ "Торгівельним будинком "Салтівський Рітейл" (Покупцем) був укладений договір поставки № 1807-1 від 18.07.2018 р., згідно умов якого Постачальник зобов"язується передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти та оплатити товар, найменування, кількість, асортимент та ціни на який вказані в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід"ємною частиною договору. Товаром за умовами вказаного договору поставик виступали макаронні вироби зафасовані в поліпропіленову плівку та мука розфасована в упаковку по 2 кг.

Починаючи з липня 2016 р. Позивач належним чином виконував покладений на нього обов"язок, поставляючи на адресу Відповідача замовлені товари. Зауважень щодо кількості та якості товару від Відповідача протягом всього строку співпраці не надходило. Але з жовтня 2017 р. Відповідач неналежним чином виконавав покладені на нього обов"язки щодо оплати поставленого на його адресу товару, постійно прострочуючи строк його оплати на термін 10-20 календарних днів.

П. 3.3. договору передбачено, що розрахунок за товар, поставлений за договором, здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника через установу банку згідно з правилами, передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару. Датою поставки вважається дата, вказана в накладній, яка підтверджує отримання товару покупцем.

Відповідач неналежним чином виконав прийняті на себе зобов"язання щодо оплати вартості поставленого товару та не сплатив Позивачу грошові кошти в розмірі 127113,10 грн. В ході розгляду справи Відповідач частково оплатив суму заборгованості в розмірі 87000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння зміна умов договору не допускається.

Ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконані або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 238 ГПК України також зазначає, що права Позивача за відповідним позовом були порушені безпосередньо Відповідачами внаслідок невиконання умов договору № 1807-1 від 18.07.2016 р., що призвело до утворення заборгованості.

Відносно застосування норм права та відповідних мотивів, суд зазначає, що на підставі останніх здійснено врегулювання правовідносин, які є предметом спору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 9 статті 129 ГПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 233 ГК України, 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельного будинку "Салтівський рітейл" (61029, м. Харків, Салтівське шосе, будинок 129, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз U'M.I" (61010, м. Харків, набережна Гімназійна, будинок 24, офіс 402, код 32438247) заборгованість за товар, переданий по договору поставки № 1807-1 від 18.07.2016 р. в розмірі 40113,10 грн. та судовий збір в розмірі 1304,95 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.03.2018 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.П. Жигалкін