РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2018Справа № 910/16423/17

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", м. Київ

про стягнення 14 376,54 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Лев Р.В. (адвокат за ордером серії КВ №378886 від 10.01.2018р.);

- Адаменко М.В. (голова правління);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (надалі - відповідач) суми заборгованості по сплаті загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна в розмірі 14 376,54 грн. з урахуванням фінансових санкцій, з яких 12 822,60 грн. сума основного боргу, 1 254,78 грн. інфляційних втрат та 299,16 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем як власником майна в період з 01.08.2016р. по 28.02.2017р. не сплачено внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, за наявності якої позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та заявив до стягнення фінансові санкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017р. у справі №910/16423/17 позовну заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" разом з доданими до неї документами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017р. ухвалу суду від 27.09.2017р. у справі №910/16423/17 скасовано та передано матеріали справи на розгляд Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 16.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2018р.

15.01.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що за приписами чинного законодавства трансформаторна підстанція є господарською будівлею, тобто допоміжним приміщенням і за її допомогою розподіляється електроенергія на житловий будинок в м. Києві по вул. Харківське шосе, 182, якою користуються всі мешканці зазначеного будинку. Крім того, відповідач вказує на те, що ним укладено відповідні договори на її оперативне обслуговування з ПАТ «Київенерго» та передачу під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження з ТОВ «Венбест-охорона», з урахуванням чого здійснення розрахунку по цільовим внескам за трансформаторну підстанцію є безпідставним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. підготовче засідання відкладено до 13.02.2018р.

29.01.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, посилаючись на те, що зазначені останнім обставини не мають відношення до сплати загальнообов'язкових цільових внесків та не звільняють відповідача від їх оплати, щодо укладення відповідачем з третіми особами договорів на обслуговування та охорону трансформаторної підстанції позивач вказує на те, що він не є стороною вказаних договорів та відповідно до закону об'єднання не несе відповідальності за зобов'язаннями співвласників, натомість співвласники об'єднання сплачують ПАТ «Київенерго» необхідні платежі на підставі відповідних договорів, відтак зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати загальнообов'язкових цільових внесків на утримання спільного майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018р. закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2018р.

В судове засідання 06.03.2018р. представник відповідача вкотре не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 06.03.2018р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 06 березня 2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 182 по вул. Харківське шосе в м. Києві, відповідно до Законів України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" і "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (п. 1.1. Статуту позивача).

08.02.2016р. проведено державну реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182", про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис 1 022034.

Відповідно до положень п. 2.1. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" метою створення об'єднання є забезпечення і захист парв співвласників та дотримання ними своїх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна об'єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників та мешканців багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи 21.05.2016р. відбулися загальні збори Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182", на яких прийнято рішення (оформлене протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "Харківське шосе 182", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 182 від 21.05.2016р.), зокрема, про здійснення самосійного управління багатоквартирним будинком через статутні органи об'єднання, затвердження розміру загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання, повідомлення ТОВ «Перший український експертний центр» про прийняте рішення, початок процедури передачі будинку в управління ОСББ "Харківське шосе 182".

Так, відповідно до вказаного рішення, оформленого протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "Харківське шосе 182", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 182 від 21.05.2016р. встановлено та затверджено розмір загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання для нежитлових приміщень, що не користуються ліфтами - 3,00 грн. за 1 м. кв. на місяць (п. 2 порядку денного зборів).

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі на баланс житлового будинку по вул. Харківське шосе, 182 в Дарницькому районі м. Києва від 29.07.2016р. ТОВ «Перший український експертний центр» житловий будинок передано в управління ОСББ "Харківське шосе 182".

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником наступних нежитлових приміщень в будинку по вул. Харківське шосе, 182 в м. Києві, а саме:

- нежитлове приміщення № 236 в літері «А», площею 115,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення № 232 (літера «А»), площею 72,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення (літера А), площею 56,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення № 230 в літері «А», площею 79,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 72,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 88,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- приміщення, трансформаторна підстанція, площею 125,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00.

Пунктом 11.2.8. розділу 11.2. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" встановлений обов'язок співвласника, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Як зазначає позивач, звернувшись до відповідача з листом вих. № 01/07-12 від 07.12.2016р. про сплату заборгованості по загальнообов'язковим цільовим внескам на загальну суму 8 878,80 грн. (за період з серпня по листопад 2016 р.р.), а також з претензією № 01/12-01 від 12.01.2017р. про сплату заборгованості по загальнообов'язковим цільовим внескам на загальну суму 9 159,00 грн. (за період з серпня по грудень 2016 р.р.), вимоги позивача були залишені без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

У зв'язку з тим, що відповідачем не сплачуються загальнообов'язкові цільові внески на утримання спільного майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести - відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV (далі - Закон №1875-IV ).

Відповідно до статті 1 Закону №1875-IV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Крім того, статтею 13 зазначеного Закону класифіковано житлово-комунальні послуги за призначенням, відповідно до якого житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, і на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).

Відповідно до статті 32 Закону №1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Так, у ч.1 ст. 19 Закону №1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-IV обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Згідно ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон №2866-III), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, тоді як співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

У відповідності до ст. 4 зазначеного Закону об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Як передбачено ст. 10 Закону №2866-III вищим органом управління об'єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Статтею 15 Закону №2866-III визначено обов'язки співвласника, до яких, зокрема, відносяться виконання обов'язків, передбачених статутом об'єднання, виконання рішень статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень, своєчасна і в повному обсязі сплата належних внесків і платежів.

За приписами ст. 17 Закону №2866-III для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Реалізація прав об'єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об'єднання.

Згідно ст. 22 Закону №2866-III для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання.

Відповідно до ст. 23 Закону №2866-III утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів.

Як встановлено судом, відповідач є власником наступних нежитлових приміщень в будинку по вул. Харківське шосе, 182 в м. Києві, а саме:

- нежитлове приміщення № 236 в літері «А», площею 115,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення № 232 (літера «А»), площею 72,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення (літера А), площею 56,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення № 230 в літері «А», площею 79,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 72,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- нежитлове приміщення, площею 88,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

- приміщення, трансформаторна підстанція, площею 125,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00, що на підставі Закону №2866-III, Статуту та рішень загальних зборів позивача зумовлює виникнення у відповідача зобов'язання щодо внесення загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна.

При цьому, суд відзначає, що укладення договору між співвласником будинку та об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку законом не передбачена. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг, а обов'язок щодо своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених об'єднанням платежів, зборів і внесків від власників приміщень виникає незалежно від членства в об'єднанні.

Як вказувалось вище, рішенням загальних зборів позивача, оформленого протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "Харківське шосе 182", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 182 від 21.05.2016р. встановлено та затверджено розмір загальнообов'язкового щомісячного цільового внеску на утримання спільного майна об'єднання для нежитлових приміщень, що не користуються ліфтами - 3,00 грн. за 1 м.кв. на місяць.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання відповідача щодо оплати загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна мало виконуватись у відповідне число кожного місяця, а прострочення виконання грошового зобов'язання у відповідача виникло після спливу такого строку.

Підсумовуючи викладене, відповідач як власник вказаних вище приміщень зобов'язаний нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об'єднанні в розмірі, у порядку, визначеному в рішенні позивача.

При цьому, судом враховано, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна щодо нежитлових приміщень з реєстраційними номерами об'єктів нерухомого майна 00, 00, 00, 00, 00, 00, проте заперечував проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність розрахунку по цільовим внескам за трансформаторну підстанцію, оскільки за приписами чинного законодавства трансформаторна підстанція є господарською будівлею, тобто допоміжним приміщенням і за її допомогою розподіляється електроенергія на житловий будинок в м. Києві по вул. Харківське шосе, 182, якою користуються всі мешканці зазначеного будинку.

Судом відхилено як необґрунтовані такі посилання відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову в цілому та в частині щодо здійснення розрахунку по загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна щодо трансформаторної підстанції, оскільки вказане приміщення перебуває у приватній власності відповідача та з урахуванням положень ст. ст. 1, 15, 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Статуту та рішення загальних зборів позивача, про які зазначалось вище, відповідач зобов'язаний сплачувати такі внески та жодною нормою чинного законодавства не передбачено та не надано право останньому їх не вносити.

Щодо укладення договорів на оперативне обслуговування трансформаторної підстанції з ПАТ «Київенерго» та передачу її під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження з ТОВ «Венбест-охорона», суд, як про те слушно зауважено позивачем у відповіді на відзив, відзначає, що останній не є стороною вказаних договорів та такі твердження не мають відношення до предмета даного спору, а за приписами ч. 8 ст. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання відповідає за своїми зобов'язаннями коштами і майном об'єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов'язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об'єднання не несе відповідальності за зобов'язаннями співвласників.

Судом перевірено розрахунок суми основного боргу по сплаті загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна за період з 01.08.2016р. по 28.02.2017р. пропорційно площі приміщень, які перебувають у власності відповідача, з розрахунку 3,00 грн. за 1 м. кв. на місяць та встановлено обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 12 822,60 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення оплати загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 254,78 грн. інфляційних втрат (за період з вересня 2016 року по липень 2017 року) та 299,16 грн. 3 % річних за період з 01.09.2016р. по 11.09.2017р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113цс14 зазначено, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено надані позивачем до матеріалів справи розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено, що вони відповідають нормам цивільного законодавства та умовам Договору, а загальна сума інфляційних втрат та 3 % річних не перевищує розрахованих судом сум таких нарахувань, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 254,78 грн. інфляційних втрат та 299,16 грн. 3 % річних також підлягають задоволенню.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми загальнообов'язкових щомісячних цільових внесків на утримання спільного майна та нарахованих фінансових санкцій за прострочення їх сплати.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/16423/17 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 12 822,60 грн. суми основного боргу, 1 254,78 грн. інфляційних втрат та 299,16 грн. 3 % річних.

Щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2017р. між позивачем (замовник) та Адвокатським бюро «Лев» (виконавець) був укладений Договір № 21/09 про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов'язався надати правову допомогу щодо стягнення заборгованості з відповідача, гонорар за виконання якої згідно акту здачі-прийняття правової допомоги за договором від 10.01.2018р. становить 5 000,00 грн.

Позивач сплатив на користь Адвокатського бюро «Лев» грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 200 від 04.12.2017р.

При здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, на виконання приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України, судом враховано, що дана справа є нескладною (в розумінні ст. 12 ГПК України є малозначною), а виконані адвокатом роботи (надані послуги) не відносяться до категорії складних та не пов'язані із застосуванням значного обсягу законодавства, у зв'язку з цим, а також виходячи з заявленої суми позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу на суму 1 500,00 грн., що становить більше 10 % від ціни позову.

Судовій збір в розмірі 3 200,00 грн. (1 600,00 грн. за подання позовної заяви та 1 600,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 27.09.2017р.), у зв'язку з задоволення позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (ідентифікаційний код 23527052, адреса: 01010, м. Київ, вул. М.Омеляновича-Павленка, буд. 4/6) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 182" (ідентифікаційний код 40261408, адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 182) 12 822,60 грн. (дванадцять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 60 коп.) суми основного боргу, 1 254,78 грн. (одну тисячу двісті п'ятдесят чотири гривні 78 коп.) інфляційних втрат, 299,16 грн. (двісті дев'яносто дев'ять гривень 16 коп.) 3 % річних, 1 500,00 грн. (одну тисячу п'ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 3 200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.03.2018р.

Суддя С.М. Морозов