ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року справа № 925/1566/17 м. Черкаси

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище

про розірвання договору

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: особисто позивач ОСОБА_2;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 04.01.2018.

У грудні 2017 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовом до комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище (далі також відповідач) про визнання розірваним між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього на сплату судового збору у сумі 1600 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що за рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.01.2017 у справі №925/1437/16, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017, задоволено повністю позов комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання укладеним договору, визнано укладеним договір купівлі-продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ до магазину "Перлина"між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище і фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, який був співвласником 1/3 частини цього магазину, на умовах запропонованого комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище проекту цього договору. 06.06.2017 право власності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на його частку магазину "Перлина" припинилося у звязку з його відчуженням на користь іншого співвласника цього магазину ОСОБА_4, про що позивач неодноразово повідомляв відповідача письмово і пропонував йому розірвати укладений за рішенням суду договір купівлі-продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ з підстав передбачених його пунктом 11.2, проте відповідач безпідставно відмовився розривати цей договір, що й спричинило даний спір.

Ухвалою від 07.12.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд в судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 09.01.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 09.01.2017 за участю позивача, господарський суд провів підготовче засідання за правилами загального позовного провадження і ухвалою від 09.01.2018 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 12 год. 30 хв. 01 лютого 2018 року у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач у поданому ним 09.01.2018 до господарського суду відзиві на позов вказав на відсутність законних підстав для розірвання договору купівлі продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ і просив господарський суд замінити у цьому договорі споживача теплової енергії ОСОБА_2 на ОСОБА_2 Тетяґну Вікторівну.

Вказана вимога відповідача є вимогою про внесення змін до договору, тому відповідно до ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України спір за такою вимогою може вирішуватися господарським судом у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, тобто за відповідним позовом заінтересованої у цьму сторони, а не за відзивом на предявлений до неї позов. З огляду на це вимогу відповідача, яку містить відзив на позов, про заміну споживача теплової енергії у договорі купівлі продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ ОСОБА_2 на ОСОБА_2 Тетяґну Вікторівну, господарський суд залишив без розгляду.

01 лютого 2018 року відповідач подав до господарського суду два клопотання: про витребування від позивача оригіналу поданої ним до закриття підготовчого провадження копіїі витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на увесь магазин "Перлина" та про про залучення до участі у справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті, яке відбулося 01.02.2018 за участю представника відповідача, господарський суд:

розглянув клопотання відповідача про залучення до участі у справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і відмовив у його задоволенні через його необґрунтованість і неможливість відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету позову після закриття підготовчого провадження;

оголосив перерву у судовому засіданні до 12 год. 30 хв. 15.02.2018;

на задоволення клопотання відповідача про витребування від позивача оригіналу витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на увесь магазин "Перлина" витребував оригінал цього документу від позивача.

15 лютого 2018 року відповідач подав до господарського суду заяву від 13.02.2018 №48, у якій вказав на непідтвердженість належними доказами переходу частки позивача у праві спільної часткової власності на магазин "Перлина" до ОСОБА_4 з огляду на те, що о згідно з одержаними представником відповідача пізніше від позивача ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками вказаного магазину вказані ОСОБА_4 із часткою 1/3, ОСОБА_6 із часткою 1/3 і ОСОБА_2 із часткою 1/3.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.02.2018 за участю позивача та представника відповідача, позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов та у заяві від 13.02.2018 №48. У цьому ж судовому засіданні господарським судом оголошувалась перерва з 13 год. 20 хв. до 14 год. 11 хв., після якої господарський суд продовжив розгляд справи посуті і оголосив вступну ірезолютивну частини прийнятого ним в нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.01.2017, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №925/1437/16 задоволено позовом про визнання договору укладеним, визнано укладеним між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище (як постачальником, продавцем) і ОСОБА_2 (як споживачем, покупцем) договір купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ на умовах проекту договору, поданного комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище

Постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №925/1437/16 залишена без змін.

Предметом укладеного за рішенням господарського суду у справі №925/1437/16 договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ є поставка комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище теплової енергії до магазину "Перлина" по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області, співвласником якого (магазину) на праві спільної часткової власності із часткою 1/3 без виділення її в натурі був ОСОБА_2.

Іншими співвласниками магазину "Перлина" на праві спільної часткової власності із часткою кожного 1/3 без виділення їх в натурі були ОСОБА_4 і ОСОБА_6.

Пункт 11 укладеного за рішенням господарського суду договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ містить, зокрема, такі підпункти:

11.1 Цей договір набуває чинності з моменту підписання, поширює свою дію на відносини, що склалисяміж сторонами з моменту надання теплової енергії споживачу та діє до 31 грудня 2016 року.

11.2. Договір припиняє свою дію у випадках:

взаємної згоди сторін про його припинення;

прийняття рішення судом;

ліквідації сторін.

11.3. Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної оплати спожитої теплової енергії.

11.4. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №925/1437/16 на підставі ст. 275 Господарського кодексу України, ст. ст. 24,25 Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, встановлена обовязковість укладення між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу теплової енергії на постачання останньої до магазину "Перлина" по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області через те, що: магазин "Перлина" є нежитловим приміщенням першого поверху багатоквартирного житлового будинку будинку по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області, одержує теплову енергію через едину централізовану систему опалення цього будинку від комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище, а відтак ОСОБА_2, як співвласник нежитлового приміщення магазину "Перлина", одержує теплову енергію не для задоволення власних житлово-побутових потреб.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.01.2017 у справі №925/1440/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 і постановою Вищого господарського суду від 30.08.2017, відмовлено у задоволенні подібного, що й у справі №925/1437/16, позову комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання укладеним договору купівлі-продажутеплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ на 1/3 частини магазину "Перлина" по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області.

Відмова у задоволенні позову у справі №925/1440/16 мотивована господарським судом тим, що уже існує укладений з ОСОБА_2 за рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.01.2017, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №925/1437/16, договір купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ на постачання останньої до магазину "Перлина" загальною площею 109 м2, розташованого по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області, і кількість теплової енергії за яким визначена, виходячи із загальної площі нежилого приміщення магазину, а не із 1/3 її частини. При цьому господарський суд зазначив, що постачання теплової енергії до одного обєкту, у даному випадку до магазину "Перлина", має здійснюватися за одним договором купівлі-продажу теплової енергії, а питання відшкодування витрат ОСОБА_2 за вказаним договором має вирішуватися ним з іншими співвласниками магазину відповідно до правил, встановлених ст. 360 ЦК України.

06 червня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, як дарувальники, і ОСОБА_4, як обдарована уклали договір дарування 2/3 частини магазину, за яким дарувальники подарували, а обдарована прийняла 2/3 частини магазину роздрібної торгівлі "Перлина" по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області, належні дарувальникам по 1/3 частині кожному на праві спільної часткової власності.

06 червня 2017 року приватниий нотаріус Київського міського округу ОСОБА_7 посвідчила нотаріально вказаний договір дарування 2/3 частини магазину і як державний реєстратор провела державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_4 на 2/3 магазину роздрібної торгівлі "Перлина" загальною площею 109 м2, розташованого по вул. Соборній, 130 у м. Монастирище Черкаської області, за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 234, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2017 індексний номер 88893652.

Господарський суд відхиляє доводи відповідача про неналежність вказаного вище витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2017 індексний номер 88893652 як доказу переходу частки позивача у праві спільної часткової власності на магазин "Перлина" до ОСОБА_4 з огляду на таке.

До 01.01.2013 року згідно із Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 в редакції наказу цього Міністерства від 28.01.2003 №6/5 і Зконом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", державну реєстрацію прав на нерухоме майно здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З 01.01.2013 вказане више Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно втратило чинність і згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" повноваження щодо здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно перейшли органів державної реєстрації таких прав, які здійснювали її (державну реєстрацію) шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому Реєстр прав власності на нерухоме майно, який вели комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації, став архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на яку відповідач вказує як на таку, що спростовує доводи позивача про відчуження ним 06.06.2017 своєї частки у праві спільної часткової власності на магазин "Перлина" на користь ОСОБА_4, насправді не спростовує ці доводи, оскільки ця ОСОБА_5 містить відомості про власників і їх права власності на нерухоме майно, внесені комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації ще до 01.01.2013 у Реєстр прав власності на нерухоме майно, а не до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягу із якого про реєстрацію права власності від 06.06.2017 індексний номер 88893652 надав позивач, і відомоті до якого були внесені приватним нотаріусом після 01.01.2013.

Частиною 4 ст. 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній з 01.01.2013, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав

Частина 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній з 01.01.2013, передбачає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній з 01.01.2013, встановлено, що державній реєстрації прав підлягає право власності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній з 01.01.2013, державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній з 01.01.2013, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації.

Отже, з 06.06.2017 - дня проведення приватним нотаріусом державної реєстрації за ОСОБА_4 на підставі згадуваного вище договору дарування права власності на 2/3 частини магазину "Перлина" в доповнення до уже існуючого у неї і зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності на 1/3 частини цього магазину, право власності ОСОБА_2 на його 1/3 частину магазину "Перлина" перейшло до ОСОБА_4.

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище із заявою від 03.10.2017 про розірвання укладеного в судовому порядку договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77-ТІ з підстави, що ОСОБА_2 не є співвласником магазину "Перлина".

Листом від 17.10.2017 №265 комунальне підприємство "Теплокомуненерго" м. Монастирище повідомило ОСОБА_2, що вичерпні підстави для припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77-ТІ передбачені п. 11.2 цього договору і, що згода підприємства на його розірвання договору можлива лише за умови повного погашення заборгованості за спожиту теплову енергію з одночасним переукладенням договору з відповідальною особою.

02 листопада 2017 року ОСОБА_2 вдруге звернувся до комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище із заявою від 24.10.2017, у якій знову зазначив, що він не є власником чи співвласником магазину "Перлина", у звязку з чис запропонував розірвати договір купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77-ТІ з підстав, передбачених п. 11.2 цього договору, і укласти новий договір з власником цього магазину.

Листом від 14.11.2017 №294 комунальне підприємство "Теплокомуненерго" м. Монастирище знову повідомило ОСОБА_2, що згода підприємства на його розірвання договору можлива лише за умови повного погашення заборгованості за спожиту теплову енергію з одночасним переукладенням договору з відповідальною особою і запропонувало ОСОБА_2 скористатися однією із передбачених п. 11.2 договору підстав його припинення, а саме звернутися до суду із позовом про припинення дії договору.

Недосягнення між сторонами згоди щодо розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77-ТІ й спричинило даний спір.

Стаття 1 Закону України "Про теплопостачання" споживача теплової енергії визначає як фізичну юридичну особу, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Пункт 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживача теплової енергії визначає як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 5 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, встановлено, що за наявності технічної можливості споживач має право після погодження з теплопостачальною організацією приєднувати до своїх теплових мереж інших споживачів, які укладають договори безпосередньо з теплопостачальною організацією. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником. Якщо відбулася зміна власника окремо розташованого будинку, то теплопостачальна організація укладає договір з новим власником. У разі реорганізації юридичної особи шляхом поділу кожна нова юридична особа повинна укласти договір з теплопостачальною організацією.

У даному випадку у договорі купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77-ТІ ОСОБА_2 вказаний як фізична особа, а не як фізична-особа підприємець. Тобто споживачем теплової енергії за цим договором є не суб'єкт підприємницької діяльності, а фізична особа ОСОБА_2, який був співвласником магазину "Перлина".

Саме з підстав наявністі у ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину магазину "Перлина" господарський суд у згадуваній вище справі №925/1437/16 визнав його користувачем теплової енергії, яка постачається до цього магазину, а нем з підстав використання ним приміщення цього магазину для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач не доказав того, що ОСОБА_2 як фізична-особа-підприємець наразі використовує магазин "Перлина" для здійснення своєї підприємницької діяльності.

Отож з припиненням права власності ОСОБА_2 на 1/3 частину магазину "Перлина" відпадає і підстава для укладення з ним договору купівлі-продажу теплової енергії для цього магазину.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено:

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Передбачена п. 11.2 укладеного у судовому порядку договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ така підстава припинення цього договору як ліквідація сторін стосується лише юридичних осіб і відповідно до глави 4 Цивільного кодексу України не може стосуватися фізичної особи, тому для ОСОБА_2, як для фізичної особи і сторони вказаного договору, цю підставу для припинення договорк господарський суд розуміє як втрату ним статусу споживача теплової енергії в розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, через припинення його права власності на на 1/3 частину магазину "Перлина".

Отже, вимоги позивача щодо припинення договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ відповідають умовам п. 11.2 цього договору.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу Укураїни встановлено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У даному випадку, з огляду на ч. 2 ст. 16 та ст. 651 Цивільного кодексу України, ефективним способом захисту порушеного права чи інтересу ОСОБА_2 є розірвання на його вимогу господарським судом укладеного у судовому порядку договору купівлі-продажу теплової енергії від 27.09.2016 №77 ТІ.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

За платіжним дорученням від 04.12.2017 №347 позивач сплатив за подання позову 1600 грн. судового збору, який відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати укладений між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" м. Монастирище і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу теплової енергії від 27 вересня 2016 року №77-ТІ.

Стягнути з комунального підприємства "Теплокомуненерго" м. Монастирище (вул. Суворова, 3, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 19100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено і підписано 07.03.2018.

СУДДЯ М.В. Дорошенко