ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року           м. Черкаси справа № 925/31/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., представники сторін у судове засідання не з’явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” про стягнення 22349,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж Черкаського району пред’явило до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” позов про стягнення 22349,16 грн. в тому числі: 18252,15 грн. інфляційних та 4097,01 грн. - 3% річних, за договором оренди №15/09/14-1 індивідуально визначеного майна, що належить до районної комунальної власності від 15.09.2014. В обґрунтування позову позивач вказав, що у зв’язку з неналежним виконання відповідачем умов договору оренди в частині оплати орендних платежів за оренду комунального майна, орендодавець звертався до суду про примусове стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням господарського суду Черкаської області від 05.12.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017, у справі №925/1229/16 позовні вимоги КПТМ Черкаського району задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” на користь позивача - 117001,22 грн. основного боргу, 11 393,46 грн. пені, 12 092,30 грн. інфляційних втрат, 2 395,99 грн. 3% річних та 2 143,16 грн. судового збору. На виконання рішення суду 20.12.2016 судом було видано наказ про його примусове виконання. Станом на 16.01.2018 відповідач не виконав рішення господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16, у зв’язку з чим, у нього залишилися невиконаними грошові зобов’язання, встановлені рішенням. Позивач посилаючись на п.2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 18252,15 грн. інфляційних втрат та 4097,01 грн. трьох процентів річних за період з 16.11.2016 по 15.01.2018.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Позивач (його представник), належним чином, повідомлений про час та дату судового засідання у засідання не з’явився.

Відповідач (його представник) у судове засідання не з’явився, відзиву на позов не надав. Ухвали суду від 18.01.2018, 30.01.2018 та від 14.02.2018 були направлені відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвала суду від 18.01.2018 повернулася до суду поштовим відділенням з відмітками “за незапитом”.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, судом додатково, з метою належного повідомлення відповідача, на сайті Господарського суду Черкаської області було розміщене оголошення про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” до суду.

Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідач повідомлений належним чином, тому відповідно до ч.1 ст.202 ГРК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують заперечення по суті позовних вимог, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено наступне.

15 вересня 2014 року між Комунальним підприємством теплових мереж Черкаського району (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до районної комунальної власності за №15/09/14-1.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору орендодавець зобов’язався передати, а орендар – прийняти в строкове платне користування приміщення площею 47 кв.м. та технічне устаткування з матеріально – технічними засобами, розміщене за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Білозір’я, вул. Лесі Українки, 3. Умовами договору визначено, що орендна плата за базовий місяць оренди становить 4437,88 грн. без ПДВ. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. У додатку до договору визначено, що розмір орендної плати за базовий місяць (серпень 2014 року) з урахуванням ПДВ складає 5325,46 грн. Орендна плата перераховується орендодавцеві не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.3. договору)

У зв’язку з несплатою відповідачем орендних платежів, орендодавець звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з грудня 2014 року по вересень 2016 року у сумі 117001,22 грн. та штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 позов Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” 117 001,22 грн. основного боргу, 11 393,46 грн. пені, 12 092,30 грн. інфляційних втрат, 2 395,99 грн. 3% річних та 2 143,16 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 рішення господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 залишено без змін.

20.12.2016 на виконання рішення суду було видано наказ про його примусове виконання.

У зв’язку з тим, що станом на час звернення позивача з цим позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси”, не виконало рішення суду від 05.12.2016 у справі №925/1229/16, позивач, скориставшись своїм правом, нарахував відповідачу штрафні санкції, передбачені у ст.625 Цивільного кодексу України, які просить стягнути з останнього у примусовому порядку.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов’язання, що виникає між суб’єктами господарювання, в силу якого один суб’єкт зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, є господарським зобов’язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом при розгляді справи №925/1229/16, Товариство з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси” заборгувало Комунальному підприємству теплових мереж Черкаського району плату за оренду індивідуально визначеного майна, що належить до районної комунальної власності у розмірі 117001,22 грн., тому сума заборгованості була стягнута за рішенням господарського суду від 05.12.2016. Вказаним рішенням у справі №925/1229/16, встановлено, що вказаний борг виник у відповідача на підставі укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до районної комунальної власності за №15/09/14-1 від 15.09.2014.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За доводами позивача із стягнутих за рішенням суду від 05.12.2016 сум заборгованості, відповідачем не сплачена заборгованість з орендних платежі у розмірі 117001,22 грн., доказів повної сплати заборгованості за рішенням суду у справі №925/1229/16 відповідач суду не надав. Таким чином, стягнута судом заборгованість відповідачем не сплачена, а тому зобов’язання з її сплати є виконаними.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки зобов’язання відповідача щодо оплати оренди майна не припинилися, позивач на підставі п.2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 18252,15 грн. інфляційних та 4097,01 грн. 3 % річних, за період з 16.11.2016 по 15.01.2018.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що за період з 16.11.2016 по 15.01.2018, позивач правильно вирахував суму відсотків, тому його розрахунок у сумі 4097,01 грн. є вірним, а вимога про його стягнення обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

При перевірці розрахунку інфляційних, судом встановлена арифметична помилка у розрахунках позивача, перерахувавши суму інфляційних суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення інфляційних втрат за період з 16.11.2016 по 15.01.2018 підлягає до часткового задоволення у розмірі 17189,54 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався своїм правом заперечення проти позову, тому суд розглянув справу за наявними доказами, на підставі яких вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 4097,01 грн. 3% річних та 17189,54 грн. інфляційних за період з 16.11.2016 по 15.01.2018.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачена позивачем за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача. За подання позову позивач по платіжному дорученню №933 від 11.01.2018 сплатив 1762,00 грн. судового збору, відтак, зазначена сума підлягає відшкодуванню з відповідача на користь Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району.

У частинах четвертій, п’ятій ст.240 ГПК України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртепло Черкаси”, вул. Центральна, 5, с. Хутори, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 39279071 на користь Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району, вул. Пономаренка, 2 с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 21375394 – 4097,01 грн. 3% річних, 17189,54 грн. інфляційних та 1762 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко