ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2018р.                      Справа №905/2416/17

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь,

про стягнення 307586,64 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

У засіданні брали участь:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 237509,49 грн, 3% річних від основного боргу – 70077,15 грн за прострочення грошового зобов’язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-248БО-9 від 20.12.2010р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, виходячи зі змісту розрахунку до позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», питання заборгованості відповідача за вказаним договором вже досліджувалось судом, з приводу чого господарським судом Донецької області прийнято рішення від 16.01.2012р. у справі №7/430.

Крім того, внаслідок невиконання у повному обсязі Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» вищевказаного судового акту, господарським судом Донецької області (з урахуванням змісту постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015р. по справі №905/3191/14) стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 844350,10 грн та інфляційну складову боргу у розмірі 364268,21 грн.

Відповідач у відзиві №487/01 від 15.12.2017р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на збитковість та важке фінансове становище підприємства-теплопостачальника; накладення органом примусового виконання рішень арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», що позбавляє відповідача вільно розпоряджатись власними коштами та здійснювати оплати за зобов’язаннями перед контрагентами.

У письмових поясненнях №31/2671/01 від 26.01.2018р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» з посиланням на приписи ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», вказувало, що 29.12.2017р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» укладено договір №13/17-172 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ (договір №06/10-248БО-9 від 20.12.2010р.), внаслідок чого нараховані позивачем інфляційні та проценти річних не підлягають стягненню.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.01.2012р. у справі №7/430 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ у сумі 12992988,69 грн, пеню – 815167,22 грн, інфляційні - 681626,85 грн, 3% річних – 251355,57 грн, судовий збір – 56460 грн.

При цьому, у мотивувальній частині вказаного рішення господарський суд дослідив обставини укладання договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-248БО-9 від 20.12.2010р., наявність обставин постачання природного газу на загальну суму 56424210,33 грн (18122,861 тис. куб. м) за період з січня по серпень 2011 року; існування заборгованості (з урахуванням часткових оплат) за спожитий природний газ у сумі 12992988,69 грн.

Відповідно до відомостей, які наявні в матеріалах справи, підтверджуються позивачем та даними Єдиного державного реєстру судових рішень, а також не спростовані відповідачем, рішення від 16.01.2012р. у справі №7/430 не переглядалось в апеляційному, касаційному порядку або з підстав, які визначені ст.320 Господарського процесуального кодексу України, та набрало законної сили.

Водночас, у зв’язку з невиконанням вказаного судового акту, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Донецької області із позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 1266542,30 грн, в тому числі: 907108,49 грн інфляційних втрат за період з лютого 2012 року по березень 2014 року та 359433,81 грн 3% річних за період з 28.01.2012р. по 29.04.2014р.

Рішенням місцевого суду від 11.06.2014р. по справі №905/3191/14 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою суду апеляційної інстанції від 02.09.2015р. рішення господарського суду від 11.06.2014р. по справі №905/3191/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні у сумі 364268,21 грн, 3% річних у розмірі 844350,10 грн та судовий збір у сумі 24172,50 грн.

При цьому, у мотивувальній частині зазначеної постанови, Донецький апеляційний господарський суд дослідив обставини часткового погашення стягнутої рішенням господарського суду Донецької області від 16.01.2012р. у справі №7/430 заборгованості на загальну суму 2937387,23 грн, внаслідок чого заборгованість відповідача за вказаним судовим актом становила 11860211,10 грн (14797598,33 грн - 2937387,23 грн).

Водночас, наявності обставин перегляду зазначеної вище постанови в касаційному порядку або з підстав, які визначені ст.320 Господарського процесуального кодексу України сторонами не доведено, а судом не встановлено.

Відтак, господарський суд при вирішенні розглядуваного спору приймає до уваги викладені вище обставини, що встановлені при розгляді справ №7/340, №905/3191/14 як такі, що відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Разом з тим, ухвалою суду першої інстанції від 11.06.2014р. розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.01.2012р. у справі №7/430 на суму 14797598,33 грн строком на 60 місяців за наступним графіком: починаючи з 01.07.2014р. по 01.06.2019р. – щомісяця рівними платежами по 246626 грн; у червні 2019 року – 246664,33 грн.

Постановою від 19.10.2016р. Донецького апеляційного господарського суду ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Судовим актом Вищого господарського суду України від 10.01.2017р. постанову суду апеляційної інстанції від 19.10.2016р. у справі №7/340 залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, у період з 01.07.2014р. по 10.04.2017р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» перерахувало на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошові кошти у загальній сумі 3246948,49 грн, а саме:

-           10000 грн – 01.07.2014р. (платіжне доручення №203 від 01.07.2014р.);

-           10000 грн – 02.07.2014р. (платіжне доручення №205 від 02.07.2014р.);

-           11000 грн – 04.07.2014р. (платіжне доручення №211 від 04.07.2014р.);

-           29000 грн – 09.07.2014р. (платіжне доручення №4214 від 09.07.2014р.);

-           40000 грн – 18.07.2014р. (платіжне доручення №58 від 18.07.2014р.);

-           20000 грн – 21.07.2014р. (платіжне доручення №4409 від 21.07.2014р.);

-           30000 грн – 12.08.2014р. (платіжне доручення №79 від 12.08.2014р.);

-           20000 грн – 20.08.2014р. (платіжне доручення №4876 від 20.08.2014р.);

-           20000 грн – 21.08.2014р. (платіжне доручення №4894 від 21.08.2014р.);

-           20000 грн – 22.08.2014р. (платіжне доручення №4902 від 22.08.2014р.);

-           20000 грн – 26.08.2014р. (платіжне доручення №4925 від 26.08.2014р.);

-           20000 грн – 27.08.2014р. (платіжне доручення №90 від 27.08.2014р.);

-           20000 грн – 28.08.2014р. (платіжне доручення №91 від 28.08.2014р.);

- 246626 грн – 18.12.2014р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 18.12.2014р.);

- 3909,57 грн – 17.01.2015р. (банківська виписка Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» по рахунку №7.980 за 17.01.2015р.);

-           246626 грн – 09.02.2015р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 09.02.2015р.);

-           246626 грн – 17.03.2015р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 17.03.2015р.);

-           246626 грн – 01.04.2015р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 01.04.2015р.);

-           246626 грн – 15.05.2015р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 15.05.2015р.);

-           246664,33 грн – 15.06.2015р. (банківська виписка АТ «Ощадбанк» по рахунку №0 за 15.06.2015р.);

-           246626 грн – 26.01.2016р. (платіжне доручення №374 від 26.01.2016р.);

-           246626 грн – 12.04.2016р. (платіжне доручення №515 від 12.04.2016р.);

-           246626 грн – 16.05.2016р. (платіжне доручення №580 від 16.05.2016р.);

-           246626 грн – 31.10.2016р. (платіжне доручення №1907 від 31.10.2016р.);

-           246626 грн – 15.12.2016р. (платіжне доручення №2561 від 15.12.2016р.);

-           246626 грн – 10.01.2017р. (платіжне доручення №39 від 10.01.2017р.);

-           13488,59 грн – 10.04.2017р. (платіжне доручення №1650_4А014/707 від 04.04.2017р.).

Таким чином, враховуючи затверджений ухвалою господарського суду від 11.06.2014р. у справі №7/340 (яка залишена в силі постановами від 19.10.2016р. суду апеляційної інстанції, від 10.01.2017р. Вищого господарського суду України) графік погашення заборгованості за поставками січня-серпня 2011 року за договором про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-248БО-9 від 20.12.2010р., стягнутої рішенням господарського суду Донецької області від 16.01.2012р., господарським судом встановлено, що фактичне перерахування грошових коштів здійснювалось відповідачем з порушенням строків, які встановлені вказаним судовим актом.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 70077,15 грн за період з 30.04.2016р. по 09.10.2017р.

Крім того, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» просить стягнути з відповідача суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з травня 2016 року по липень 2017 року у сумі 237509,49 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.1 вказаного закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст.2 розглядуваного нормативно-правового акту дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 3 закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою №93 від 21.02.2017р. Кабінету Міністрів України затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), яким визначено механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними (п.1 Порядку).

Відповідно до п.п.4, 5, 6 Порядку формування та ведення реєстру здійснюється Мінрегіоном шляхом збирання та оброблення інформації про підприємства; внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру. Рішення про включення підприємства до реєстру або про відмову в його включенні приймається керівником Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви про включення підприємства до реєстру та розміщується на офіційному веб-сайті Мінрегіону. Мінрегіон, в т.ч., формує та веде реєстр, повідомляє підприємствам про включення їх до реєстру, прийняття рішення про відмову в такому включенні (із зазначенням причини відмови), зміну даних про зазначені підприємства в реєстрі та виключення з нього.

Таким чином, спеціально уповноваженим органом, до компетенції якого віднесено вирішення питання про включення/невключення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон).

Відповідно до ч.ч.1 – 3 ст.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року. Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

За змістом ст.7 вказаного Закону України на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Тобто, зазначеною нормою передбачено можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суму заборгованості, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Як свідчать матеріали справи, 29.12.2017р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (кредитор) та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (боржник) укладено договір №13/17-172 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, за змістом п.1 якого кредитор та боржник, у порядку та на умовах, визначених договором, домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором на 01.07.2016р. та не погашена до 31.12.2016р. згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу №06/10-2468БО-9 від 20.12.2010р., шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

При цьому, за приписами п.2 вказаного договору про реструктуризацію на реструктуризовану відповідно до умов цього договору заборгованість, суми неустойки (штрафу, пені), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання боржником цього договору.

Відповідно до п.3 договору №13/17-172 від 29.12.2017р., сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до п.1 договору становить 8613262,61 грн.

Наявність вказаної заборгованості споживача за договором №06/10-2468БО-9 від 20.12.2010р. підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськими виписками. Крім того, на виконання договору №13/17-172 від 29.12.2017р. про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт звіряння розрахунків заборгованості за природний газ, що виникла станом на 01.07.2016р., відповідно до якого за Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» обліковується заборгованість у розмірі 8613262,61 грн.

При цьому, в силу приписів п.12.3 укладеного сторонами договору про реструктуризацію у разі повного або часткового нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі що дорівнює сумі тримісячних платежів, боржник зобов’язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення, штрафу у розмірі 7%, а також проценти річних та інфляційні нарахування.

Разом з тим, наявності обставин неналежного виконання боржником договору №13/17-172 від 29.12.2017р. про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ позивачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню імперативні приписи ч.1 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з огляду на що, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за зобов’язаннями січня – серпня 2011 року за договором №06/10-2468БО-9 від 20.12.2010р., яка стягнута рішення господарського суду Донецької області від 16.01.2012р. у справі №7/430, та, відповідно, про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Твердження позивача щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №905/2416/17 з огляду на підписання договору №13/17-172 від 29.12.2017р. про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, та відсутністю між сторонами предмет спору (клопотання №31/13-233 від 26.01.2018р. Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»), не приймаються судом до уваги з огляду на наступне:

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З матеріалів розглядуваної справи вбачається, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, підставою позову в даному випадку є наявність обставин порушення відповідачем умов договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-248БО-9 від 20.12.2010р. (з урахуванням затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 11.06.2014р. у справі №7/430 графіку внесення платежів) в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару.

Разом з тим, з огляду на підписання між сторонами договору №13/17-172 від 29.12.2017р. про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, приймаючи до уваги, що на реструктуризовану заборгованість не нараховуються, в тому числі, проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», господарський суд дійшов висновку про відсутність саме підстав позову, а не його предмету.

Відтак, за висновками суду, підстави для застосування приписів п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України та закриття провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору, відсутні.

За змістом ч.ч.1, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, з огляду на те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає доцільним стягнути судовий збір в сумі 4613,80 грн з відповідача на користь позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 237509,49 грн, 3% річних від основного боргу – 70077,15 грн за прострочення грошового зобов’язання.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Гризодубової, буд.1, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд.1, ) судовий збір в сумі 4613,80 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця