ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4665/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 (у складі колегії суддів: Чорна Л.В. (головуючий), Отрюх Б.В., Яковлєв М.Л.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 (суддя Чинчин О.В.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес-2500"

до Публічного акціонерного товариство "Укртрансгаз"

про стягнення заборгованості у розмірі 44 551,52 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-2500" (далі - ТОВ"Антарес-2500") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариство "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз") про стягнення 44 551,52 грн заборгованості за договором надання послуг.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором № від 14.08.2015 щодо оплати отриманих послуг за період січень-квітень 2016 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "АНТАРЕС-2500" заборгованість у розмірі 44 551,52 грн.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що у відповідача виник обов'язок зі сплати наданих позивачем послуг.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 27.10.2017 ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги, посилається на те, що суди дійшли хибного висновку щодо наявності у відповідача зобов'язань перед позивачем з оплати послуг за договором № від 14.08.2015 за спірний період.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 14.08.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (замовник) та ТОВ "Антарес-2500" (виконавець) укладено договір №, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується на свій ризик власними силами та власними і залученими засобами надати відповідно до умов цього договору послуги, пов'язані з особисто безпекою (охорона об'єкта в Бердичівському ЛВУМГ) в повному обсязі, відповідно до вимог чинних нормативних документів, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх (далі - договір). Місце надання послуг: Бердичівське ЛВУМГ - 13307, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Білопільська, 100 (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1, 3.1. 3.2. договору ціна договору становить 167 904, 40 грн: оплата за надані послуги здійснюється проміжними платежами на підставі актів здачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше 120 (ста двадцяти) робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін; остаточний розрахунок за договором замовник здійснює протягом 120 (ста двадцяти) робочих днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін кінцевого акту здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з п. 3.3. договору оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, або іншими способами, не забороненими чинним законодавством України.

У п. 4.3., 4.4. договору сторони дійшли згоди про те, що послуги надаються на об'єкті замовника, вказаного в дислокації (додаток № 2), який є невід'ємною частиною цього договору, цілодобово протягом 365 календарних днів з дати укладення договору. Охорона об'єкту здійснюється шляхом створення 1-го цілодобового поста та 1-го допоміжного поста (з 17-00 до 08-00 - у робочі дні та цілодобово у вихідні та святкові дні), у складі загальної системи охорони об'єкту.

Згідно з п. 4.9. договору здача послуг виконавцем і приймання їх замовником оформлюється актом здачі-приймання наданих послуг.

За умовами п. 5.16. договору замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання своїх зобов'язань виконавцем, повідомивши в письмовій формі про це його у строк 10 (десять) календарних днів.

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє протягом 12 (дванадцяти) місяців з дати укладання, а в частині розрахунків - до повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 9.1. договору).

У додатку № 2 до договору № від 14.08.2015 сторонами погоджено кошторис та дислокацію об'єктів Бердичівського ЛВУМГ, що передаються під охорону ТОВ "Антарес-2500".

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивачем були надані послуги з охорони об'єкту, проте відповідач за надані послуги розрахувався лише частково на загальну суму в розмірі 60 629,59 грн. за серпень 2015 року - грудень 2015 року, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Листом №2428/17-03 від 01.04.2016 відповідач повідомив позивача про розірвання договору на підставі п. 5.16. договору, у зв'язку з невиконанням ТОВ "Антарес-2500" своїх зобов'язань, передбачених договором.

Судами встановлено, що договір є розірваним з 15.04.2016.

У претензіях №07/06/02 від 07.06.2016, №27/07/03 від 27.07.2016, №22/09/08 від 22.09.2016, №10/01/06 від 10.01.2017 позивач звертався до відповідача з вимогами про погашення заборгованості за договором в сумі 44 551, 52 грн, які бути отримані відповідачем, однак залишені без задоволення, що і стало підставою даного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір № від 14.08.2015 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у вказаний період січень-квітень 2016 року було надано відповідачу послуги з охорони об'єкту за договором.

При цьому судами було надано оцінку звітам про результати роботи ТОВ "Антарес-2500" щодо виконання договірних зобов'язань по охороні об'єкту відповідача за спірних період. Встановлено, що листами №672/17 від 01.02.2016, №91/22-01 від 21.01.2016 відповідач просив позивача надати письмові пояснення щодо виявлених правопорушень при виконанні умов договору № від 14.08.2015. Листам №25/01/02 від 25.01.2016, №03/02/01 від 03.02.2016 позивач повідомив відповідача по про прийняті міри при виявлених правопорушеннях та приніс свої вибачення за виявлені недоліки.

Оскільки суди, не зважаючи на те, що акти здачі-приймання наданих послуг за спірний період не було підписано, на підставі наявних в матеріалах доказів встановили, що позивачем на підставі договору було надано відповідачу послуги з охорони об'єктів в Бердичевському ЛВУМГ за період січень-квітень 2016 року, строк оплати яких настав, і відповідач ці послуги не оплатив, а тому дійшли вірного висновку, щодо наявності підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості з оплати наданих послуг у заявленій позивачем сумі.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності належних доказів надання позивачем відповідачу послуг за договором у спірний період зводяться до переоцінки доказів у справі. Водночас згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, встановивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування законних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/4665/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий