Суд
УХВАЛА

19 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 911/591/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Чумака Ю.Я.,

розглянувши матеріали заяви Заступника Генерального прокурора

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017 (у складі колегії суддів: Кондратова І.Д. (головуючий), Карабань В.Я., Нєсвєтова Н.М.)

у справі № 911/591/17

за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України та Фонду державного майна України

до Університету державної фіскальної служби України, Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.04.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2017 у справі №911/591/17, у задоволенні заявленого позову відмовлено.

11.12.2017 Заступник Генерального прокурора звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017 у справі № 911/591/17 з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК; у редакції, чинній до 15.12.2017), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (статей 256, 257, 261, 267, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

На обґрунтування зазначеної підстави для перегляду судового рішення заявником до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 20.02.2017 у справі № 911/1030/16, від 09.08.2017 у справі № 904/12519/16, від 13.09.2017 у справі № 904/9643/16, від 30.10.2017 у справі № 910/14858/15.

Зазначена заява Верховним Судом України передана за належністю до Касаційного господарського суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ та підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2018 заяву у справі № 911/591/17 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 01.02.2018 задоволено заяву судді Сухового В.Г. про самовідвід у справі № 911/591/17.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2018 заяву у справі № 911/591/17 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Чумак Ю.Я.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

За змістом статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ, чинній до 15.12.2017) рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, підставою для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 911/591/17, у якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, пред'явленого прокурором в інтересах держави в особі її органів, про визнання незаконним та скасування рішення, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння у зв'язку з пропуском прокурором позовної давності. При цьому суд касаційної інстанції висловив правову позицію, що положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, але прокурор не наділений повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду (постанова від 08.11.2017).

У справах № 904/9643/16, № 904/12519/16, копії судових рішень в яких надано для порівняння, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про витребування майна у добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК і зазначив, що з урахуванням конкретних встановлених обставин у наведених справах позовна давність не пропущена, а тому положення законодавства про позовну давність до заявлених вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК не застосовуються (постанови від 09.08.2017, від 13.09.2017).

У справі № 911/1030/16, копію судового рішення в якій надано для порівняння, Вищий господарський суд України, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову прокурора, пред'явленого в інтересах державних органів, про визнання незаконним та скасування рішення, повернення майна у державну власність, виходив з обгрунтованості позовних вимог з урахуванням приписів статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" та виходив з того, що судами попередніх інстанцій не було встановлено пропуску позовної давності (постанова від 20.02.2017).

У справі № 910/14858/15, копію судового рішення в якій також надано для порівняння, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову про стягнення суми пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури і не застосував строки позовної давності з урахуванням того, що судами було встановлено відсутність пропуску позовної давності (постанова від 30.10.2017).

Порівняння змісту зазначених постанов Вищого господарського суду України зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (різними є встановлені судами фактичні обставини).

Отже, передбачених статтею 11121 ГПК (у редакції, чинній до 15.12.2017) підстав для відкриття провадження у справі № 911/591/17 немає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 11116, 11121 ГПК у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 911/591/17 до провадження Касаційного господарського суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді І. С. Міщенко

Ю.Я. Чумак