РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/23265/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Голосіївського району м. Києва"

про стягнення 110804,80грн.

за участю представників:

від позивача: Гончаренко І.Л. (довіреність)

від відповідача: Макусь Н.П. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" про стягнення 110804,80 грн., що сплачені на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2016 у справі №752/16798/15-ц на користь ОСОБА_3 та витрати понесені, у зв'язку із його виконанням.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на наявність регресної вимоги до відповідача з відшкодування ПАТ "Київенерго" 110804,77 грн., з яких: 99554,28 грн. - матеріальна шкода, 995,54 грн. - витрати по сплаті судового збору, 10054,98 грн. - виконавчий збір, 200,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

09.01.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 13.02.2018.

06.02.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2016 року по справі № 752/16798/15-ц було встановлено, що залиття водою нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відбулось виключно з вини ПАТ "Київенерго" у зв'язку із чим, вимоги позивача є безпідставними. Також відповідач зазначає, що за вказаною адресою позивачем було складено акти готовності до опалювального сезону 2014-2015р.р. та 2015-2016р.р., а тому посилання позивача щодо неготовності та несправності всіх внутрішньо-будинкових систем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, щодо невиконання відповідачем своїх обов'язків балансоутримувача та сторони по договору від 05.08.2014 року № 0110001 про співпрацю, на думку відповідача не відповідають дійсності.

В судовому засіданні 13.02.2018 суд відклав розгляд справи на 01.03.2018, про що судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 суд викликав Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" в судове засідання 01.03.2018.

28.02.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче судове засідання 01.03.2018 з'явились представники позивача і відповідача.

Представники позивача і відповідача зазначили, що заяв і клопотань не мають та ними вчинені всі дії передбачені у підготовчому провадженні, в зв'язку з чим надали суду письмові заяви про надання згоди розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, за результатами підготовчого засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/23265/17 до судового розгляду по суті на той самий день після закінчення підготовчого засідання, про що судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 01.03.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті своїх заперечень, проти позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 01.03.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, в жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ПАТ "Київенерго" про стягнення з останнього майнової шкоди у розмірі 114 254,28 грн., завданої внаслідок залиття водою нежитлового приміщення ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке відбулось 23 червня 2015 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2016 року по справі № 752/16798/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь ОСОБА_3 99554,28 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям приміщення. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 995,54 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач зазначає, що в межах виконавчих проваджень № 52676958 та № 52676862 ПАТ "Київенерго" було сплачено виконавчий збір у розмірі 10 054,98 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 200,00 грн. (постанови ВДВС Печерського ГТУЮ м. Києва від 13.05.2017 та 27.06.2017).

У зв'язку із виконанням рішення в повному обсязі, сплатою виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, на підставі п. 9 ч.1. ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із постановами від 13.05.2017 та 27.06.2017 Печерським відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було закрито виконавчі провадження № 52676958 та №52676862.

За таких обставин, позивач стверджує, що ПАТ "Київенерго" понесло збитків у вигляді прямих витрат у розмірі 110 804,80 грн., для відшкодування шкоди, що була завдана ОСОБА_3.

Однак, як вказує позивач, за аналізом факту залиття приміщення ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що в стіні житлового будинку на момент залиття приміщення ОСОБА_3 відсутнє якісне ущільнення та герметизація вводів теплової мережі і відсутність автоматичних насосів для відкачки води в підвальному приміщенні.

Як підтверджено матеріалами справи, балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 є КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" - відповідач у справі.

05.08.2014 між Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Комунальним підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" було укладено договір №0110001 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності.

Пунктами 3.2.1. та 3.2.2. договору №0110001 від 05.08.2014 встановлено, що балансоутримувач несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання визначених цим договором обов'язків згідно з чинним законодавством; за збитки завдані в результаті неналежного утримання ним внутрішньобудинкових мереж, невиконання необхідних заходів з підготовки житлових будинків до опалювального періоду та інших покладених на нього обов'язків з утриманням будинку у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з п. 2.4.16. договору балансоутримувач зобов'язаний своєчасно та якісно усувати за власний рахунок аварії та інші порушення порядку надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, що виникли з його вини.

Балансоутримувач зобов'язаний відшкодувати виконавцю послуг збитки, які виникли у наслідок неналежного утримання ним внутрішньо-будинкових мереж, збитки і витрати, спричинені діями або бездіяльністю балансоутримувача у порядку, визначеному законодавством та цим договором, в тому числі заподіяних майну та/або приміщенням власників (квартиронаймачів, наймачів, орендарів тощо) житлових та нежитлових приміщень у житловому будинку, шкоди, заподіяну їх життю чи здоров'ю (п. 2.4.19. договору).

Згідно із акту розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком до договору №0110001 від 05.08.2014, укладеним між є КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" та ПАТ "Київенерго" межею розподілу балансів належності (відповідальності за технічний стан та експлуатацію) між ПАТ "Київенерго" та абонентом є зовнішня стіна житлового будинку АДРЕСА_1, між РТМ-5 та УТРМ-1 зовнішня стіна ТК 304-7 в бік житлового будинку.

З урахуванням наведеного та Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, позивач стверджує, що саме на балансоутримувача будинку покладено обов'язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані; здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період; здійснювати профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців.

За обґрунтуваннями позивача, причиною залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та псування майна ОСОБА_3 є порушення відповідачем вимог законодавства в частині вимог по технічному обслуговуванню і ремонту будівельних конструкцій будинку в частині забезпечення справного стану фундаменту і стін підвалу, у зв'язку із чим, відповідач є винною особою у завданні шкоди внаслідок залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, позивач посилаючись на приписи ст. 1166, ст. 1191 Цивільного кодексу України, заявив даний позов про стягнення з відповідача 110804,80 грн., що сплачені на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2016 у справі №752/16798/15-ц на користь ОСОБА_3 та витрати понесені, у зв'язку із його виконанням.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З наведеного випливає, що збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Вищевказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010 у справі №06/113-38, від 04.07.2011 у справі №51/250.

Як зазначено судом вище, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2016 року по справі № 752/16798/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Київенерго", третя особа явка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" про стягнення майнової шкоди завданої залиттям приміщення, задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь ОСОБА_3 99554,28 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям приміщення. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 995,54 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням суду у справі вказаній справі встановлено, що причинний зв'язок між винними діями (бездіяльністю) ПАТ "Київенерго" та завданням шкоди полягає в тому, що саме аварія водопроводу (прорив теплотраси "Київенерго" від камери до будинку) стали причиною затоплення приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 28 грудня 2016 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.06.2016 та та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12.06.2016 залишено без змін.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням наведеного, судове рішення у справі № 752/16798/15-ц, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть йому суперечити.

За таких обставин, оскільки рішенням у справі № 752/16798/15-ц встановлено, що залиття приміщення, належного позивачці на праві власності, відбулось з вини та неправомірних дій (бездіяльності) ПАТ "Київенерго" та наявність причинного зв'язку між завданою шкодою та неправомірними діями відповідача, доводи позивача про те, що залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та псування майна ОСОБА_3 відбулось не з вини Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та внаслідок невиконання Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" зобов'язань як балансоутримувача, суд вважає безпідставними.

При цьому, судом враховано, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних під час розгляду касаційної скарги ПАТ "Київенерго" було надано оцінку доводам ПАТ "Київенерго" щодо завдання шкоди Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" та зазначено, що такі твердження ґрунтуються на припущеннях, висновків судів не спростовують та на законність судових рішень не впливають.

За відсутності вини відповідача, а також причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіянням шкоди (залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1) суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування 110804,80 грн., що сплачені ПАТ "Київенерго" на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2016 у справі №752/16798/15-ц на користь ОСОБА_3 та витрати понесені, у зв'язку із його виконанням.

При цьому, з огляду на наведене, враховуючи дійсні обставини справи, заявлений позивачем позов фактично зводиться до встановлення обставин, які вже були встановлені під час розгляду справи у справі №752/16798/15-ц.

Також відповідно до приписів ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Зазначеною нормою також визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За змістом договору №0110001 від 05.08.2014 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", як балансоутримувач будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відшкодовує збитки позивачу, в тому числі заподіяних майну та/або приміщенням власників (квартиронаймачів, наймачів, орендарів тощо) житлових та нежитлових приміщень у житловому будинку, тільки у випадку неналежного виконання визначених договором обов'язків та наявності вини.

Згідно із Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим Державним комітетом з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та псування майна ОСОБА_3 відбулось внаслідок невиконання Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" взятих на себе зобов'язань як балансоутримувача вказаного будинку.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень на позов та в підтвердження виконання Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" взятих на себе зобов'язань як балансоутримувача житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 було надано в матеріали справи надано акти про готовність до опалювального сезону №657 від 19.09.2014 та №610 від 23.09.2015.

Згідно із п. п. 2.8.1., 2.8.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, метою підготовки житлового фонду до сезонної експлуатації є забезпечення нормативних санітарно-технічних вимог щодо експлуатації приміщень жилих будинків і режимів функціонування інженерного обладнання. Під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: усунення несправностей: стін, фасадів, дахів, віконних і дверних заповнень, а також опалювальних печей, димоходів, газоходів, внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагрівачами; приведення в технічно справний стан прибудинкової території із забезпеченням безперешкодного відведення атмосферних і талих вод від відмостки, спусків (входів) у підвал і їх віконних приямків; забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів.

Уведення інженерних комунікацій у підвальні приміщення через фундаменти і стіни підвалів повинні бути герметизовані й утеплені (п. 4.1.10. Правил).

У відповідності до п. 1, п.п. 1.1., 1.2. розділу Х Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 року № 620/378 визначення стану готовності теплових господарств незалежно від організаційно-правових форм та форм власності до роботи в опалювальний період. Для визначення стану готовності теплових господарств ДТ до роботи в опалювальний період відповідними розпорядчими документами власників (керівників) цих господарств створюються комісії з перевірки готовності цих господарств до роботи в опалювальний період. Очолювати ці комісії повинні власники (керівники) цих господарств або уповноважені ними особи (заступники). До складу комісій мають бути включені представники відповідної державної інспекції, керівники і фахівці уповноваженого органу, керівний персонал та провідні фахівці теплових господарств ДТ.

За умови виконання вимог щодо готовності теплових господарств ДТ до роботи в опалювальний період, передбачених у Правилах, в повному обсязі комісіями в термін до 25 вересня поточного року видається власнику (керівнику) теплового господарства ДТ акт готовності до роботи в опалювальний період. Копії актів готовності надсилаються згідно з підпорядкованістю об'єкта до уповноважених органів (п.п. 1.6.1. розділу Х Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду).

Згідно із п.п. 1.6.2. - 1.6.4., розділу Х Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, у разі невиконання на теплових господарствах ДТ окремих умов готовності до роботи в опалювальний період акт готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період може бути виданий за узгодженим рішенням комісії та відповідної державної інспекції із зауваженнями та за умови їх усунення у визначений приписами термін. У випадку наявності окремих суттєвих зауважень видача акта готовності затримується до їх усунення. У разі невиконання окремими тепловими господарствами ДТ окремих умов готовності до роботи в опалювальний період акт готовності їм не видається.

Як вбачається із матеріалів, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 за участі представників СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго" РТМ "Голосієво" ДЕМ №4 було проведено перевірку готовності об'єкта (житлового будинку) до опалювального періоду 2014-2015 р.р. та 2015-2015 р.р. та підготовку теплових систем вказаного житлового будинку до роботи в опалювальний період.

За результати перевірок було складено акти готовності до опалювального сезону №657 від 19.09.2014 та №610 від 23.09.2015.

З наведеного вбачається, що позивач перевірив готовність та справність всіх внутрішньо-будинкових систем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та надав акти про готовність.

Водночас, відповідачем було надано листи КП ЖЕО "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" (відповідно до рішення Київради від 09.10.2014 №270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" перейменоване на КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва") за вих. №86 від 03.08.2015, вих. №94 від 10.08.2015 згідно із якими підприємство просило видати акти готовності до опалювального сезону із зауваженнями та зазначило про те, що у випадку пориву та затоплення підвального приміщення претензії до ПАТ "Київенерго" пред'являтися не будуть.

Однак, суд зазначає, що зазначені листи датовані серпнем 2015 року, в той час як залиття водою нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відбулось 23 червня 2015 року, тобто вказані листи датовані вже після того як відбулось саме залиття. Окрім того, лист вих. №94 від 10.08.2015 підписаний інженером ОСОБА_4, в той час як відомості щодо наявності повноважень в інженера ОСОБА_4 на підписання листа відповідного змісту відсутні.

За таких обставин, доводи позивача про те, що залиття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та відшкодування позивачем збитків завданих внаслідок залиття приміщення знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку між виконанням відповідачем своїх обов'язків як балансоутримувача будинку за вказаною адресою та сторони по договору №0110001 від 05.08.2014 не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені достатніми доказами.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 12.03.2018.

Суддя С.О. Турчин