КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа№ 910/20401/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Гаврилюка О.М.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 01.03.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017

у справі №910/20401/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Етуаль-Авто»

до 1) Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус-Плюс»;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД»;

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс»

5) Приватного підприємства фірми «Сандра-Інтернешнел»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -3, -4: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія»

про стягнення 40 000 000 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Етуаль-Авто» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія» (відповідача-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус-Плюс»; (відповідача-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» (відповідача-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (відповідача-4), Приватного підприємства фірми «Сандра-Інтернешнел» (відповідача-5) про стягнення солідарно 40 000 000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позовні вимоги ТОВ «Етуаль-Авто» у даній справі мотивовані такими обставинами.

17.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Етуаль-Авто» (товариство) та Товариство з додатковою відповідальністю «Гармонія» (компанія) уклали Договір №ЕА/ФП001-23 поворотної фінансової допомоги від 25.01.2017 (далі, Договір), на підставі якого позивач надав відповідачеві-1 грошові кошти в розмірі 40000000,00 грн. (фінансову допомогу).

25.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Етуаль-Авто» (товариство), Товариство з додатковою відповідальністю «Гармонія» (компанія), Товариство з обмеженою відповідальністю «Опус плюс» (поручитель-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» (поручитель-2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (поручитель-3), Приватне підприємство фірма «Сандра-Інтернешнел» (поручитель-4) уклали договір про внесення змін та доповнень до договору №ЕА/ФП001-23 поворотної фінансової допомоги від 17.01.2017, згідно з пунктом 5.4. якого поручителі несуть солідарну відповідальність перед товариством щодо повернення фінансової допомоги.

24.11.2017 позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявами про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідачів, заборону відповідачам та/або будь-яким третім особам передавати та/або відчужувати, дарувати, міняти, передавати в оренду (в тому числі але не виключно) чи користування на інших підставах, передавати та/або приймати в управління будь-яким особам та/або іншим чином користуватись, та/або розпоряджатись нерухомим майном, заборону органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб'єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить відповідачам, та на яке накладено арешт (перелік вказано в резолютивній частині ухвали).

В обґрунтування поданих заяв про вжиття заходів до забезпечення позову позивач посилався на те, що відповідачі не вчиняють жодних дій щодо повернення фінансової допомоги, що свідчить про складний фінансовий стан відповідачів. У випадку, якщо не буде вчинено відповідних заходів із забезпечення позову, це призведе до неможливості виконання рішення суду, у зв'язку з відсутністю коштів та майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 за заявами позивача від 24.11.2017 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус-Плюс» (відповідача-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» (відповідача-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс» (відповідача-4), Приватного підприємства фірми «Сандра-Інтернешнел» (відповідача-5) (згідно переліку, вказаного в резолютивній частині ухвалі суду); заборони цим особам та/або будь-яким третім особам передавати та/або відчужувати, дарувати, міняти, передавати в оренду (в тому числі але не виключно) чи користування на інших підставах, передавати та/або приймати в управління будь-яким особам та/або іншим чином користуватись, та/або розпоряджатись нерухомим майном; заборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб'єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить відповідачам, та на яке накладено арешт (перелік вказано в резолютивній частині ухвали).

Ухвала суду мотивована тим, що заходи забезпечення позову, викладені у заяві позивача, нерозривно пов'язані з предметом позову та спрямовані на запобігання можливим негативним наслідкам.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі, Банк) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, відмовити позивачу у задоволенні заяв про вжиття заходів до забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначив, що оскаржена ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування всіх обставин справи та є необґрунтованою і незаконною, в зв'язку з чим підлягає скасуванню повністю.

За твердженнями скаржника, об'єкти нерухомого майна відповідачів -3, -4, на які оскарженою ухвалою було накладено арешт та встановлені заборони в межах справи №910/20401/17, є тими самими об'єктами, на які згідно рішення господарського суду в справі №910/16753/13, яке вступило в законну силу 29.04.2014, було звернуто стягнення за іпотечними договорами в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Авто-Холдінг», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т» за кредитними договорами перед ПАТ «УкрСиббанк» та передано відповідні об'єкти нерухомого майна останньому в управління.

Таким чином, як стверджує Банк, при постановленні Господарським судом міста Києва ухвали від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 про забезпечення позову було вирішено питання про права Банку, а така ухвала призводить до неможливості виконання рішення у справі №910/16753/13, яке набрало законної сили.

Також, скаржник зазначив, що позивачем не було надано суду доказів, які б свідчили про необхідність вжиття заявлених заходів забезпечення позову, в судом першої інстанції не з'ясовано, які саме дії відповідачів були спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань. На думку Банку, між вжитими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог у даній справі відсутній зв'язок, оскільки нерухоме майно, на яке накладено арешт, не є предметом спору в даній справі. Крім того, Банк посилається на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2017 у справі №752/19045/17, якою, на думку останнього, підтверджується, що стосовно нерухомого майна, на яке було накладено арешт в межах даної справи, вчинялися та продовжують вчинятися дії, які спрямовані на незаконне перешкоджання ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити свої вимоги за кредитними зобов'язаннями за рахунок цього майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Гаврилюк О.М., Яковлєв М.Л.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених статтею 271 Господарського процесуального кодексу України (частина 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/20401/17, розгляд справи призначено на 13.02.2018.

08.02.2018 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - без задоволення. Позивач наголосив, що Банк не має процесуального права оскаржувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17. Вжиті згідно ухвали заходи забезпечення позову не порушують прав Банку, оскільки останній втратив права кредитора раніше, ніж подав апеляційну скаргу в даній справі.

Представники відповідачів 1-5 та скаржника у судове засідання 13.02.2018 не з'явились.

13.02.2018 Банк подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у якому також повідомив суд про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 Банк було залучено до участі у справі як третю особу, а 18.01.2018 Банком було подано до суду першої інстанції заяву про заміну його на правонаступника - ТОВ «Українська металургійна компанія».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 за клопотанням скаржника розгляд справи відкладено на 20.02.2018.

У судовому засіданні 20.02.2018 представник ТОВ «Українська металургійна компанія» повідомив суду, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 у справі №910/20401/17 на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України було здійснено заміну ПАТ «Укрсиббанк» його правонаступником - ТОВ «Українська металургійна компанія» (далі, третя особа). На підтвердження представник ТОВ «Українська металургійна компанія» надав суду завірену копію ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 у справі №910/20401/17.

У судовому засіданні 20.02.2018 судом було оголошено перерву до 01.03.2018.

Представники відповідачів 1-5 та Банку у судове засідання 01.02.2018 знову не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідачів 1-5 та Банку про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на відсутність передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів 1-5 та Банку.

Представник позивача просив суд у задоволенні апеляційної скарги Банку відмовити, оскаржену ухвалу суду залишити без змін.

Представник третьої особи (ТОВ «Українська металургійна компанія») підтримував доводи апеляційної скарги Банку, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ТОВ «Етуаль-Авто» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженої ухвали, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Позов, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, може забезпечуватись накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Згідно частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженої ухвали та подання Банком апеляційної скарги (11.12.2017), ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Так, за змістом статті 106 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженої ухвали та подання Банком апеляційної скарги, окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, зокрема, ухвала місцевого господарського суду про забезпечення позову.

Згідно норм частин 5-6 статті 106 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженої ухвали, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Водночас, колегія суддів зазначає, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема Господарський процесуальний кодекс України було викладено у новій редакції.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Банку в даній справі було відкрите ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 згідно норм Господарського процесуального кодексу України у редакції від 15.12.2017.

Відтак, розгляд справи здійснюється згідно Господарського процесуального кодексу України у редакції від 15.12.2017.

За змістом статті 254 Господарського процесуального кодексу України у редакції від 15.12.2017 учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов'язки учасника справи.

Відповідно до частини 2 статті 255 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, у статтях 91 та 106 Господарського процесуального кодексу України у попередній редакції та у статтях 254, 255 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на дату відкриття апеляційного провадження в даній справі, прямо не було передбачено право на подачу апеляційної скарги на ухвалу особами, які не були учасниками справи.

Водночас, Банк в апеляційній скарзі посилається на те, що є іпотекодержателем нерухомого майна відповідачів -3, -4, на яке оскарженою ухвалою було накладено арешт, що підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/16753/13, яке набрало законної сили 29.04.2014.

Колегія суддів, враховуючи, що право на судовий захист гарантується державою, вважає, що деякі ухвали (які оскаржуються окремо від рішення суду), у певних випадках, мають право оскаржити особи, які не вважаються учасниками судового процесу в розумінні статті 18 Господарського процесуального кодексу України. Так, право на апеляційне оскарження ухвал мають, зокрема, особи, питання про права та обов'язки яких вирішив місцевий господарський суд, наприклад, в ухвалі про забезпечення позову, оскільки лише таким шляхом право такої особи може бути відновлене у випадку його порушення.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 Банк було залучено до участі у справі №910/20401/17 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів -3, -4.

Тобто, станом на дату подання апеляційної скарги (11.12.2017 - згідно вхідного штемпеля Господарського суду міста Києва на ній) та на дату відкриття апеляційного провадження в даній справі (15.01.2018) Банк вже був учасником справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -3, -4, а отже, із огляду на вказані вище норми права, міг бути суб'єктом апеляційного оскарження відповідної ухвали, а тому посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на відсутність у Банку процесуального права оскаржувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 не приймаються судом до уваги.

Водночас, колегія суддів за результатами розгляду апеляційної скарги Банку встановила, що оскаржена ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних інтересів Банку, про що свідчить наступне.

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату подання апеляційної скарги Банку, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату відкриття апеляційного провадження та прийняття даної постанови, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом апеляційної інстанції, із доданого позивачем до відзиву на апеляційну скаргу повідомлення ПАТ «Укрсиббанк» №13-2-1/52593 від 29.12.2017 про відступлення права вимоги (том 1, а.с. 185-189), встановлено, що 20.11.2017 Банком були укладені договори факторингу, за якими всі права кредитора за кредитними договорами, в рахунок погашення заборгованості за якими було звернено стягнення на нерухоме майно (у тому числі і відповідачів -3, -4) у справі №910/16753/13 передані Банком іншій особі - ТОВ «Українська металургійна компанія».

27.12.2017 ПАТ «Укрсиббанк» також відступив свої права за договорами іпотек, якими забезпечувалось виконання вказаних кредитних договорів та які були підставою для звернення стягнення на нерухоме майно (у тому числі відповідачів -3, -4) у справі №910/16753/13.

Зазначені обставини представником ТОВ «Українська металургійна компанія» у судовому засіданні не заперечувались.

Тобто, ПАТ «Укрсиббанк» (скаржник у даній справі) станом на дату прийняття оскарженої ухвали суду від 24.11.2017 про забезпечення позову в даній справі вже втратив права кредитора за відповідними кредитними договорами та, відповідно, права за договорами іпотеки, як похідні від основного зобов'язання, відступивши права вимоги за ними Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія».

У зв'язку із вказаними обставинами, зокрема, і було здійснено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 заміну ПАТ «Укрсиббанк» у даній справі його правонаступником - ТОВ «Українська металургійна компанія».

Отже, оскаржена ухвала суду від 24.11.2017 не порушувала станом на дату її прийняття прав та охоронюваних законом інтересів Банку як іпотекодержателя нерухомого майна відповідачів -3, -4, на яке в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами було звернуто стягнення на підставі рішення у справі №910/16753/13 та на яке накладено арешт оскарженою ухвалою суду, оскільки Банк відступив свої права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, як похідними, третій особі (ТОВ «Українська металургійна компанія») ще 20.11.2017.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Банк в апеляційній скарзі просив суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 в повному обсязі, не зазначаючи при цьому, чим порушуються права Банку вжиттям ухвалою заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів -1, -2, -5.

Відсутність встановленого судом факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Банку оскарженою ухвалою є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на неї.

З огляду на вищевикладене, недоцільним є дослідження доводів апеляційної скарги Банку щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на її заявника.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.11.2017 у справі №910/20401/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.03.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді О.М. Гаврилюк

М.Л. Яковлєв