ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018м. ДніпроСправа № 904/191/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "КОМПАНІЯ ПРИВАТ-ЛЕКС", м. Запоріжжя

про звернення стягнення на предмет застави

Представники:

від позивача: Заєць П.Л. довіреність №584 від 07.12.2017р.

від відповідача: Воронцов В.В. довіреність б/н від 12.02.2018р.

від третьої особи: не з'явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС" (далі - відповідач) в якому просить суд, з метою часткового погашення заборгованості Приватного підприємства "КОМПАНІЯ ПРИВАТ-ЛЕКС" (третя особа) перед Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (позивач) за Договором про надання кредитної лінії в режимі овердрафт №210809-О від 21.08.2009 року, яка станом на 01.12.2017 року складає загальну суму у розмірі 9 973 158,91 грн., у тому числі: заборгованість за наданим кредитом - 3 619 929,45 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 353 229,46 грн.:

1) звернути стягнення на предмети застави за Договором застави № 210809-З/5 від 21.08.2009 року, а саме на:

- сідловий тягач-Е марки VOLVO, модель FН12, 1998 року випуску, шасі (рама) №YV2А4В3А8WA280896, колір червоний, реєстраційний №АЕ8426ВС, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

№АЕС 008148, виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ м. Дніпропетровськ 01.11.2006, який належить ТОВ "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС";

- н/причіп-паливоцистерна марки ZREMВ, модель ЕNЕRСО №С38, 1991 року випуску, шасі (рама) №000380000М0005008, колір сірий, реєстраційний №АЕ2005ХТ, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АЕС 011178, виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ м. Дніпропетровськ 27.12.2006, згідно Договору застави № 210809-З/5 від 21.08.2009, який належить ТОВ "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС", шляхом продажу такого майна з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предметів застави в розмірі вартості визначеної шляхом оцінки суб'єктом оціночної діяльності.

2) звернути стягнення на предмет застав за Договором застави № 080211-З від 08.02.2011 року, а саме на:

- транспортний засіб марки VOLVO, модель FН16, реєстраційний помер АЕ 2573 ВХ, рік випуску 1994, VIN YV2A4B3A4WA277395, шасі (рама) № YV2A4B5F7RA229421, колір червоний, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія АЕС № 138477, видане РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській обл. 18.10.2007, згідно Договору застави № 080211-З від 08.02.2011 року, який належить ТОВ "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС", шляхом продажу такого майна з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предметів застави в розмірі вартості визначеної шляхом оцінки суб'єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/191/18, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.02.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 р. розгляд справи відкладено 13.03.2018 р.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2018 р. заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Також у відзиві на позов відповідач просив суд, застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

Представник третьої особи у судові засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалах суду не виконав, письмові пояснення на позов не надав. Згідно з довідкою поштової установи поштове відправлення на адресу третьої особи повернуто до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового слухання, але третя особа не скористалася своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.03.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2009р. між Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (надалі - банк), та Приватним підприємством "КОМПАНІЯ ПРИВАТ-ЛЕКС" (надалі - третя особа, позичальник) укладений Договір про падання кредитну лінію в режимі овердрафт №210809-О (наділі - Кредитний договір), відповідно до якого банк надає позичальнику кредитну лінію в режимі овердрафт для ведення статутної поточної діяльності, в т.ч. на поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування у сумі 3 000 000,00 гри., у разі своєчасного та належного оформлення договорів іпотеки, зазначені у п. 1.5 цього Доктору, ліміт кредитування збільшується до суми 4 500 000,00 гри.

Згідно п. 1.3 Кредитного договору, плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлюється в залежності віл строку погашення одержаного кредиту або його частки складає 25 відсотків річних.

У разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом або часткою кредиту в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється в розмірі 30 відсотків річних (п. 1.4 Кредитного договору).

Згідно п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредити протягом 30 календарних днів, але не пізніше 20.11.2009 року та сплатити відсотки і комісії за цим договором відповідно до встановлених строків, для чого забезпечити на своєму рахунку наявність необхідних коштів для погашення заборгованості.

В подальшому між сторонами укладалося ряд додаткових договорів при зміну Кредитного договору, якими було збільшено суму ліміту кредитування та кінцевий строк виконання кредитних зобов'язань.

Відповідно до п. 1.1 Договору №010911 від 01.09.2009 р. про зміну Кредитного договору банк, на умовах цього Договору, відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 3 620 000,00 грн., у разі погашення тіла кредиту на суму 358 000,00 гри. загальна суму ліміту встановлюється в розмірі 3 262 000,00 грн., позичальник зобов'язується повернути кредити не пізніше 01.09.2012 р. та сплатити відсотки за користування кредитами па умова передбачених цим Договором.

На виконання своїх обов'язків за Кредитним договором, позивач надав третій особі доступ до кредитних коштів та встановив на рахунку відповідний ліміт, що вбачається розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку.

Проте, незважаючи на те, що строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав 01.09.2012 р. третя особа не виконала свої грошові зобов'язання перед позивачем, а саме не повернуті отримані кошти не сплачено відсотки за користування ними, у зв'язку з чим, виникла значна сума заборгованості.

Отже, внаслідок порушення третьою особою умов Кредитного договору, заборгованість останнього перед банком станом на 01.12.2017 р. становить 9 973 158,91 гри., у тому числі: заборгованість за наданим кредитом - 3 619 929,45 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 353 229,46 грн.

21.08.2009 року між Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСТЕХНОСЕРВІС" (заставодавець) укладено Договір застави № 210809-З/5 від 21.08.2009 р. та Договір застави № 080211-З від 08.02.2011 відповідно до умов яких відповідач з метою забезпечення виконання зобов'язань третьою особою за Кредитним договором № 210809-О від 21.08.2009 року, надав у заставу наступне рухоме майно, а саме:

- сідловий тягач-Е марки VOLVO, модель FН12, 1998 року випуску, шасі (рама) №YV2А4В3А8WA280896, колір червоний, реєстраційний №АЕ8426ВС, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АЕС 008148, виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ м. Дніпропетровськ 01.11.2006;

- н/причіп-паливоцистерна марки ZREMВ, модель ЕNЕRСО №С38, 1991 року випуску, шасі (рама) №000380000М0005008, колір сірий, реєстраційний №АЕ2005ХТ, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АЕС 011178, виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ м. Дніпропетровськ 27.12.2006, згідно Договору застави № 210809-З/5 від 21.08.2009;

- транспортний засіб марки VOLVO, модель FН16, реєстраційний помер АЕ 2573 ВХ, рік випуску 1994, VIN YV2A4B3A4WA277395, шасі (рама) № YV2A4B5F7RA229421, колір червоний, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія АЕС № 138477, видане РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській обл. 18.10.2007, згідно Договору застави № 080211-З від 08.02.2011 року.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати строки позовної давності.

Відповідно до абз.1,2 п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідач зазначає, що відповідно до умов Договорів застави №210809-З/5 від 21.08.2009 року та № 080211-З від 08.02.2011 р. відповідач надав у заставу нерухоме майно у встановлений строк виконання зобов'язань, а саме 01.09.2012 року.

Враховуючи, що строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав 01.09.2012 року позичальник (третя особа) не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем, тобто не повернув отримані кошти та не сплатив відсотки за користування ними, у зв'язку з чим утворилась значна сума заборгованості, що підлягає сплаті позивач подав позовну заяву про звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-24цс14.

Згідно з п. 5.2 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК України), то господарським судам слід мати на увазі таке.

До відповідних додаткових вимог належать, крім зазначених у цій нормі, порука і притримання, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань, які можуть бути встановлені договором або законом (частина друга статті 546 ЦК України). Водночас до них не відноситься гарантія, яка не залежить від основного зобов'язання.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Згідно з умовами Кредитного договору, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, та згідно з умовами Договорів застави, з урахуванням змін та доповнень до них, строк виконання зобов'язання настав 01.09.2012 року.

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 02 вересня 2012 року і закінчується 01 вересня 2015 року.

Тобто враховуючи, що строк, у межах якого Публічне акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" могло звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України "19 " березня 2018 р.