ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 березня 2018 р. Справа № 903/148/17

за позовом: Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради та Управління освіти Луцької міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Підгайці, Луцький район

про визнання договору оренди недійсним та повернення майна

Суддя Шум М.С.

Секретар с/з ОСОБА_2

За участю представників сторін:

від позивачів: н/в

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат, ордер серії ВЛ №000,017030 від 11.01.2018р.

У судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_4, посвідчення №036292 від 12.11.2015р.

Суть спору: Заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради та управління освіти Луцької міської ради звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним на майбутнє договору оренди договору № 1333 від 29.10.2015, укладеного між управлінням освіти Луцької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зобовязання відповідача звільнити приміщення площею 109,1 кв.м., яке розташоване за адресою м. Луцьк, вул. Шопена, 18 та повернути його за актом прийому-передачі управлінню освіти Луцької міської ради.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.04.2017р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р., в позові заступника керівника Луцької місцевої прокуратури про визнання договору оренди недійсним та повернення майна відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2017р. касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Волинської області від 18.04.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 у справі № 903/148/17 скасовано. Справу №903/148/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 02.01.2018р. постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі.

09.01.2018р. від ФОП ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2017р. надійшов відзив на позовну заяву.

01.02.2018р. від прокуратури надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 11.01.2018р., підготовче провадження закрито, розгляд справи призначено на 06.03.2018р. о 10:00 год.

Позивачі - Луцька міська рада, Управління освіти Луцької міської ради у судове засідання 06.03.2018р. не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №585 від 16.02.2018р., №593 від 21.02.2018р.

Прокурор у судовому засіданні 06.03.2018р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні 06.03.2018р. позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві від 09.01.2018р.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору , господарський суд, -

встановив:

Згідно з Положенням Управління освіти Луцької міської ради (надалі - Управління) є виконавчим органом Луцької міської ради. Управління у своїй діяльності є підзвітним і підконтрольним міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету, міському голові, першому заступнику міського голови відповідно до розподілу обовязків, а з питань здійснення делегованих йому повноважень підконтрольний управлінню освіти і науки обласної державної адміністрації.У своїй діяльності Управління керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, актами Президента України, стандартом ISO 9001, рішеннями міської ради і виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, іншими нормативно-правовими документами Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, розпорядженнями обласної державної адміністрації, наказами управління освіти і науки обласної державної адміністрації, іншими нормативними актами, а також цим Положенням.

11.02.2010р. між Управлінням освіти Луцької міської ради (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 537, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 109,1 м2, яке знаходиться у м. Луцьк по вул. Шопена, 18 та перебуває на балансі Управління. Строк дії договору до 11.01.2013р. (а.с. 52-55).

29.10.2015р. рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 653-9 "Про продовження оренди нежитлового приміщення на вул. Шопена, 18" за результатами розгляду звернення заявника погоджено управлінню освіти Луцької міської ради (ОСОБА_5В.) продовження оренди нежитлового приміщення загальною площею 109, 1 кв.м., що на вул. Шопена, 18, з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на термін з 01.01.2016р. до 30.11.2018р. Зобовязано орендодавця та орендаря в десятиденний термін укласти договір оренди, встановивши, що розмір річної орендної плати за розміщення субєкта господарювання, що діє на основі приватної власності і провадить господарську діяльність з медичної практики, складає 20% від вартості нежитлового приміщення, визначеної експертним шляхом, місячна орендна плата становить 6 944, 98 грн. (а.с. 14).

29.10.2015р. між Управлінням освіти Луцької міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір № 1333 оренди нежитлових приміщень (а.с. 10-13). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (напівпідвал) загальною площею 109,1 кв.м. за адресою: м. Луцьк, вул. Шопена, 18, що знаходиться на балансі управління освіти Луцької міської ради, вартість якого становить 416 699,00 грн.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, загальною площею 109,01кв.м., що стверджується відмітками відповідача на акті прийому-передачі нежитлового приміщення за адресою м. Луцьк, вул. (пр-т) Шопена, 18 від 11.02.2010р. (а.с. 15).

Згідно з п. 1.3.1 договору оренди приміщення, що передається в оренду, буде використовуватись для розміщення субєкта господарювання, що діє на основі приватної власності та провадить діяльність з медичної практики.

Відповідно до п. 9.1. договору договір діє з 01 січня 2016р. до 30 листопада 2018р. включно.

Адреса орендованого приміщення є юридичною адресою ОСОБА_6 учнівської молоді (вулиця Шопена, 18, Луцьк, Волинська область, 43025), згідно ОСОБА_6, засновником якого є Луцька міська рада.

Пунктами 1.1., 2.1. ОСОБА_6 учнівської молоді передбачено, що він є позашкільним навчально-виховним закладом, призначений надавати дітям і молоді додаткову та професійну освіту, спрямовану на оволодіння знаннями, уміннями та навичками за інтересами, а також рівні можливості для творчого розвитку та самовизначення у вільний час предметом діяльності якого є реалізація державної політики у сфері позашкільної освіти.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.3 ОСОБА_6 учнівської молоді майно належить до комунальної власності територіальної громади міста Луцька і закріплюється на праві оперативного управління, а основним джерелом фінансування навчально-виховної та господарської діяльності, соціального розвитку палацу та оплати праці його працівників є когти державних та місцевих бюджетів (п. 7.5 ОСОБА_6).

Предметом позову є вимога про визнання недійсним договору оренди № 1333 від 29.10.2015, укладеного між управлінням освіти Луцької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зобовязання відповідача звільнити обєкт оренди та повернути його за актом прийому-передачі управлінню освіти Луцької міської ради.

Як визначено ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою пятою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 104 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з приписами частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з приписами частини другої статті 208 Господарського кодексу України у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення (напівпідвал) знаходиться на балансі управління освіти Луцької міської ради та є комунальною власністю.

У відповідності до частини першої статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з приписами статті 29 зазначеного закону структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту.

У відповідності до статей 38, 39 Закону позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Позашкільна освіта та виховання здійснюються навчальними закладами, сім'єю, трудовими колективами, громадськими організаціями, товариствами, фондами і ґрунтуються на принципі добровільності вибору типів закладів, видів діяльності.

Держава забезпечує умови для одержання учнями і молоддю позашкільної освіти.

До позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Для здійснення навчально-виховної роботи позашкільним навчальним закладам надаються спортивні об'єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безкоштовно та на пільгових умовах. Порядок їх надання визначається місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Додатковими джерелами фінансування є, зокрема доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (частини перша та четверта статті 61 Закону).

Згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

У відповідності до приписів частин першої та п'ятої статті 63 Закону матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" підлягають застосуванню з урахуванням приписів частини п'ятої статті 63 Закону, який має вищу юридичну силу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання приписів частини п'ятої статті 63 Закону України "Про освіту" є обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісна пов'язаність з навчально-виховним (освітнім) процесом мети такого використання (в тому числі, на умовах оренди).

Згідно з умовами договору №1333 від 29.10.2015р. приміщення передається в оренду відповідачу з метою субєкта господарювання, що діє на основі приватної власності та провадить діяльність з медичної практики, тобто для здійснення підприємницької діяльності, яка не пов'язана з освітньою діяльністю.

Крім того, умови договору не містять положень про взаємовідносини сторін з питань навчально-виховного процесу. Орендар ФОП ОСОБА_1 не є учасником позашкільного навчально-виховного процесу у ОСОБА_6 учнівської молоді (п. 3.1 ОСОБА_6) та не перебуває з Палацом у трудових відносинах.

Суд звертає увагу, що, на момент укладення договору, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 13.01.2017, (а.с. 30) видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 46.16 Оптова торгівля фармацевтичними препаратами; 86.22 Спеціалізована медична практика (основний); 47.74 Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо здійснення ним на безоплатній основі медичних послуг, які необхідних у функціонуванні ОСОБА_6 учнівської молоді при виконанні освітніх та виховних функцій (відповідно до укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Пацом учнівської молоді договору про співпрацю від 28.08.2017р.), оскільки, виконання договору оренди неможливе без користування орендарем нежилим приміщенням за цільовим призначенням, вказаним в договорі, відтак, наведене свідчить про відсутність передбачених законом підстав для передачі частини приміщення ОСОБА_6 в оренду для підприємницької діяльності відповідача, тобто з метою отримання прибутку, а не за призначенням, пов'язаним з навчально-виховним процесом, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №910/24029/13.

Враховуючи, що об'єкти освіти, навчальні заклади, засновані на державній власності, джерелами фінансування яких є кошти державного бюджету, не підлягають приватизації і використання їх не за призначенням, тобто не для навчального та наукового процесу, суперечить вимогам чинного законодавства, тоді як приміщення технікуму було надано в оренду для здійснення підприємницької діяльності позивача і ця діяльність не пов'язана з навчально-виховним процесом, укладення договору оренди нежитлових приміщень №1333 від 29.10.2015р. відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 63 Закону України "Про освіту", що є підставою для визнання спірного правочину згідно ст.203 Цивільного кодексу України, ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним в судовому порядку.

Для розуміння, виявлення і розкриття цілей, які ставив законодавець закріплюючи ч. 5 ст.63 Закону України «Про освіту», яка забороняє використання об'єктів освіти не за призначенням, варто звернути увагу, що у Національній стратегії розвитку освіти в Україні на період до 2021 року, затвердженій Указом Президента України від 25.06.2013, наявність у системі освіти фактів нецільового використання приміщень навчальних закладів визначено, як одну з актуальних проблем розвитку освіти в Україні.

Забороняючи "використання не за призначенням" (ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту"), законодавство не містить чіткого зазначення, яке використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню. З огляду на викладене суд вважає, що законна мета норми ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту"- не допустити такого використання об'єкту освіти, яке за зовнішніх, об'єктивних, явних і видимих ознак буде суперечити призначенню такого об'єкту з огляду на освітній, навчально-виховний, навчально-виробничий, науковий характер діяльності закладу освіти.

Судом встановлено, що орендар не є закладом освіти, не має ліцензії на надання освітніх послуг, тому не може здійснювати навчально-виховну діяльність та надавати такі послуги.

При цьому, невикористання Палацом учнівської молоді спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірною передачі такого приміщення в оренду з іншою, ніж пов'язаною з навчально-виховним процесом метою, оскільки чинним законодавством встановлена заборона використання цього приміщення з іншою метою.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23.02.2017 у справі №922/2687/15, від 23.03.2017 у справі №913/731/16, від 12.04.2017 у справі №922/2759/16.

Відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 626, 627, 638, 759-761 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 179, 180, 284 Господарського кодексу України, Законом України Про освіту, ст. 63 Закону України "Про освіту", Законом України Про оренду державного та комунального майна, ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256, ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір оренди №1333 від 29.10.2015р. укладений між управлінням освіти Луцької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Фізичну особу підприємця ОСОБА_7 звільнити приміщення площею 109,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Шопена, 18 та повернути його за актом прийому-передачі управлінню освіти Луцької міської ради.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Волинська обл., Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Колгоспна, 14, код НОМЕР_1)

на користь Луцької місцевої прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 13) 3 200,00грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

16.03.2018

Суддя М. С. Шум