ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Справа № 915/90/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

секретар судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, довіреність № 7858-К-О від 28.12.16,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, 54034, АДРЕСА_1

про: стягнення заборгованості за Договором №б/н від 27.02.2013 у розмірі 57 238,34 грн., з якої: 18651,11 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 33427,23 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 5160,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

06.02.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за Договором №б/н від 27.02.2013 у розмірі 57 238,34 грн., з якої: 18651,11 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 33427,23 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 5160,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на заяву відповідача від 27.02.2013 про відкриття поточного рахунку, заяву від 27.02.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 27.02.2013. Згідно Договору банківського обслуговування від 27.02.2013 на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № 5351 було встановлено кредитний ліміт. Свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., проте відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором не здійснив повернення банку в повному обсязі використаних кредитних коштів, сплату відсотків, комісії, у зв'язку з чим за відповідачем нараховується заборгованість. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2014 стягнуто з ФОП ОСОБА_2 заборгованість за договором б/н від 27.02.2013 в сумі 18819,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 526, 599, 625 ЦК України позивач просить суд стягнути заборгованість, яка утворилась після винесення судового рішення. Станом на 06.10.2017 у ФОП ОСОБА_2 за послугою кредитний ліміт на поточний рахунок заборгованість становить 57238,34 грн., з яких: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 18651,11 грн., комісія 5160,00 грн. та пеня - 33427,23 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 06.03.2018.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 06.03.2018 позовні вимоги визнав та просить суд зменшити пеню посилаючись на тяжке фінансове становище, відсутність постійного житла, певного заняття і джерела прибутків.

06.03.2018 за результатами проведеного судового засідання, суд на підставі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27.02.2013 відповідачем було підписано заяву на відкриття рахунку в банківській установі (а.с.23 на звороті).

Також 27.02.2013 відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Найменування банка: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (а.с.23).

Підписавши цю заяву, клієнт надав свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з даною заявою складають Договір банківського обслуговування.

Згідно Договору банківського обслуговування від 27.02.2013 на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 №5351 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., про що було повідомлено клієнта в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно з п. 3.2.1.1.16. Договору, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк / інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будьякій іншій формі), ОСОБА_4 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронноцифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований ОСОБА_3 через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Так, згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 639 та ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов договору не допускається.

Порядок надання кредиту за послугою кредитного ліміту на поточний рахунок регламентований розділом 3.2.1 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови).

Так, згідно п.3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ОСОБА_4 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_3 і Клієнта (системи клієнтбанк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Пункт 3.2.1.1.3 Умов визначає, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Свої зобов'язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується випискою банку з 26.06.2013 по 09.11.2017 (а.с.44).

Однак, ФОП ОСОБА_2, всупереч вимогам чинного законодавства та умовам Договору банківського обслуговування, свої зобов'язання за цим договором не виконав належним чином, порушив умови Договору банківського обслуговування в частині вчасного повернення кредиту, процентів за користування ним, а також комісії.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2014 стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ комерційний банк Приватбанк заборгованість в сумі 18819,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. боргу за кредитом, 5 430,10 грн. процентів за користування кредитом, 2 038,90 грн. пені, 1 350,00 грн. комісія за користування кредитом та 1827,00 грн. судового збору.

Аналіз положень ст. ст. 526, 599, 625 ЦК вказує, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.42-43) та виписки по рахунку відповідача (а.с.44), відповідачем не було обнулене дебетове сальдо у сумі 10000,00 грн., у звязку з чим заборгованість відповідача перейшла з розряду поточної в прострочену, і станом на день подання позову погашена не була, у звязку з чим позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню та комісію.

Отже, на даний момент Позивач звертається до суду про стягнення заборгованості за Договором б/н від 27.02.2013, яка утворилася після винесення судового рішення.

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом, отриманими Клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, за період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо не повинен перевищувати 30 днів.

За сумами кредиту, отриманими Клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, при не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню. Клієнт виплачує ОСОБА_3 за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня Клієнт сплачує ОСОБА_3 за користування кредитом відсотки в розмірі 30 (тридцять) % річних.

За сумами кредиту, отриманими з 01.05.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня Клієнт сплачує ОСОБА_3 за користування кредитом відсотки в розмірі 33 (тридцять три) % річних.

За сумами кредиту, отриманих з 01.01.2016, при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 32 (тридцять два) % річних. Списання нарахованих відсотків проводяться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць.

Згідно наданого позивачем розрахунку, загальна сума відсотків за користування кредитом, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за період з 23.09.2014 по 06.10.2017 склала 18651,11 грн.

Відповідачем доказів погашення відсотків суду не надано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 18651,11 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.1.4.4. Умов - Клієнт сплачує ОСОБА_3 винагороду за використання ОСОБА_4 відповідно до п.п. 3.2.1. 1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Так позивачем нараховано відповідачу комісію відповідно до п. 3.2.1.4.4. Умов. Згідно наданого позивачем розрахунку, загальна сума комісії за користування кредитом за період з 23.09.2014 по 06.10.2017 склала 5160,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що нарахування комісії виконано з дотриманням, умов встановлених Умовами та правилами надання банківських послуг, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у сумі 5160,00 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, тому також підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема одним із правових наслідків виділяється сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сумі або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.2.1.5.4. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2. 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Відповідно до п. 3.2.1.5.7 терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Згідно з п.3.2.1.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує ОСОБА_3 за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації ОСОБА_3 права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує ОСОБА_3 пеню у розмірі, зазначеному у п.3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором по сплаті відсотків за користування кредитом та термінів повернення кредиту, позивачем станом на 06.10.2017 була нарахована пеня в сумі 33427,23 грн.

Нарахування пені виконано позивачем з дотриманням, умов встановлених Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Враховуючи, вказані норми права, господарський суд, здійснив оцінку поданих доказів, ступінь вини відповідача в простроченні виконання зобовязання за Договором, причини неналежного виконання зобов'язання, та оскільки розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій є досить великим від суми заборгованості, та в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання по Договору, то суд вважає за можливе зменшити розмір пені яка підлягає стягненню з відповідача до 10000,00 грн.

Отже, розмір пені який підлягає стягненню з відповідача за несвоєчасне виконання умов Договору становить 10000,00 грн.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 248 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (54034, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800; ) 18 651,11 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 10 000,00 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, 5 160,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом та 1762,00 грн. - судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 06.03.2018, повний текст рішення складено 12.03.2018.

Суддя Н.О. Семенчук