Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 910/17212/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

при секретарі: Гребенніковій Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 1 від 25.01.18 р.

від відповідача -1: ОСОБА_2 , дов. б/н від 26.10.17,

від відповідача-2: ОСОБА_2 ,дов. № 40-НЮ від 22.02.18,

третя особа: ОСОБА_3, довіреність № 2.5-08/14/2017/8 від 29.12.17

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Овруцької міської ради Житомирської області (м.Овруч)

до 1. Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" ( м. Київ)

за участю у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Кабінету Міністрів України (м. Київ)

2. Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (м. Київ)

про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки площею 0,1501га

У вересні 2016 року Овруцька міська рада звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця з вимогою припинити право постійного користування відповідача частиною земельної ділянки площею 0,1132 га по вул. Героїв Майдану 70 В в м. Овруч Житомирської області, що посвідчено державним актом на право постійного користування землею від 10.09.1998 року серії ІІ-ЖТ № 001962.

Підставою позову Овруцька міська рада вказала рішення Овруцького районного суду від 08.02.16 у справі № 286/36/16-ц , яким вирішено передати у комунальну власність територіальної громади м. Овруч Житомирської області як безхазяйне нежитлове приміщення по вул. Сабурова 70В у м. Овруч Житомирської області . На підставі рішення суду 28.03.16 зареєстровано право власності територіальної громади м. Овруч в особі Овруцької міської ради на це нежитлове приміщення. Розпорядженням Овруцького міського голови від 19.02.16 № 32 вул. Сабурова в м. Овруч перейменовано на вул. ОСОБА_4.

Однак при оформленні прав на земельну ділянку площею 0,1132 га під цим нежитловим приміщенням стало відомо, що остання перебуває у постійному користуванні Регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Укрзалізниця на підставі державного акту від 10.09.1998 року серії ІІ-ЖТ № 001962 , виданого на 57,45 га земель.

На звернення Овруцької міської ради до Регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Укрзалізниця, правонаступником якої є відповідач, надати згоду на вилучення частини земельної ділянки площею 0,1132га, отримано відмову з посиланням на наказ ПАТ Укрзалізниця № 071 від 10.02.2016 про заборону вчиняти такі дії до визначення відповідного порядку Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає відмову Регіональної філії такою, що порушує право Овруцької міської ради на користування земельною ділянкою для обслуговування нежитлового приміщення , що ґрунтується на приписах ч.2 ст. 120, п. п.е та г ч.1 ст. 141 ЗК України у редакціях, чинних на дату виникнення спірних відносин. Можливість примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку передбачена п.а ч.1 ст. 143 ЗК України.

Оскільки право постійного користування земельними ділянками передано ПАТ Укрзалізниця для формування статутного капіталу на підставі п.2 Постанови КМУ від 25.06.14, належним відповідачем за цим позовом є саме ПАТ Укрзалізниця.

У відзиві на позов ПАТ Укрзалізниця вимоги останнього не визнає з тих підстав, що згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЖТ № 001962 від 10.09.1998 року Південно-Західній залізниці надана земельна ділянка в постійне користування площею 51,77858 га, а право постійного користування нею внесено до статутного капіталу ПАТ Укрзалізниця, тому за змістом статті 68 ЗК України зазначена земельна ділянка належать до земель залізничного транспорту. Окрім того, належним відповідачем за цим позовом є Державне територіально-галузеве об'єднання Південно-Західна залізниця, яке перебуває в стадії припинення як юридична особа, а тому не втратило цивільну правоздатність за змістом ч.4 ст. 91 ЦК України. Вилучити земельну ділянку з користування залізниці можливо тільки за умови визначення Кабінетом Міністрів України відповідного порядку та завершення реорганізації. Тому позов до ПАТ Укрзалізниця заявлено безпідставно.

Ухвалою від 10.10.2016 господарський суд на підставі ч. 1 ст. 24 ГПК України враховуючи доводи позову про те, що частина спірної земельної ділянки під нерухомістю та навколо неї перебуває у постійному користуванні Південно-Західної залізниці (Коростенський відділок) відповідно до Державного акту від 10.09.1998р. серії ІІ-ЖТ № 001962, залучив до участі у справі співвідповідачем - Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця".

У відзиві на позов Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" вимоги останнього не визнає з аналогічних підстав, що і ПАТ Укрзалізниця та додатково з посиланням на те, що згідно п. 2 статті 5 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування від 02.03.2015 переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна , внесені до статутного капіталу Товариства ( в тому числі право постійного користування) , здійснюється протягом двох років з дня його державної реєстрації. Згідно п.3 Розділу ІІІ Перехідних положень цього Закону до дня оформлення Товариством прав на користування земельними ділянками, які перебували у постійному користуванні підприємств залізничного транспорту, Товариство зобов'язане використовувати згідно з цільовим призначенням відповідні земельні ділянки в розмірах та межах, у яких вони перебували в постійному користуванні підприємств залізничного транспорту або фактично використовувалися ними, і за які сплачувався земельний податок.

Ухвалою від 03.11.2016 господарський суд призначив у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручив судовому експерту ОСОБА_5 (Свідоцтво № 937 від 23.01.2015 (дійсне до 23.01.2018), провадження у справі зупинив.

27.06.2017 до суду від судового експерта надійшов висновок № 719/11.16 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 11.11.2016 у справі № 910/17212/16.

Відповідно до ухвали суду від 13.07.17 господарським судом позов Овруцької міської ради до ПАТ "Укрзалізниця" та Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" розглядається з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вих. № 02-16/869 від 10.07.2017 про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки, що належить до земель залізничного транспорту державної форми власності, площею 0,1501 га по вул. Героїв Майдану 70В (колишня вулиця Сабурова) в м. Овручі Житомирської області, в межах якої розташовується нежитлове приміщення (будівля) комунальної власності загальною площею 558,7 кв.м.

У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог ПАТ Укрзалізниця вимоги останньої не визнає з тих підстав, що на спірній земельній ділянці площею 0,1501 га по вул. Героїв Майдану 70В (колишня вулиця Сабурова), в тому числі під нежитловим приміщенням (будівлею) комунальної власності загальною площею 558,7 кв.м., проходить підземна телефонна кабельна каналізація , в якій прокладені магістральні та місцеві кабелі зв'язку , які належать залізниці та використовуються в технологічному процесі роботи станції Овруч та пов'язані з безпекою руху поїздів.

Ухвалою від 13.07.2017 господарський суд залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 - Кабінет Міністрів України ( м. Київ).

Згідно правової позиції Кабінету Міністрів України по суті спору, статтею 117 ЗК України визначено порядок передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи земельних ділянок комунальної власності у державну власність. Передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється Кабінетом Міністрів України ( ч.8 ст. 122 та ч.1 ст. 149 ЗК України). Таким чином, припинення права постійного користування ПАТ Укрзалізниця земельною ділянкою площею 0,1501 га по вул. Героїв Майдану 70В у м. Овруч може бути здійснено лише КМУ, яким не приймались з даного питання будь-які постанови чи розпорядження. Для вирішення порушеного позивачем у справі питання слід ініціювати звернення до Кабінету Міністрів України, який у свою чергу дає доручення компетентному органу щодо його опрацювання та у разі погодження - підготовки проекту розпорядження Уряду.

Ухвалою від 28.09.2017 господарський суд призначив у справі додаткову судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручив судовому експерту ОСОБА_5 (Свідоцтво № 937 від 23.01.2015 (дійсне до 23.01.2018), провадження у справі зупинив, справу № 910/17212/16 надіслав судовому експерту.

На час здійснення додаткової судової земельно-технічної експертизи провадження у справі №910/17212/16 було зупинено.

10 січня 2018р. через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшов Висновок експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи за №769/01.18 від 05.01.18р. та матеріали справи №910/17212/16.

Ухвалою від 12.01.18 господарський суд поновив провадження у справі у зв'язку з отриманням Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи за №769/01.18 від 05.01.18р. та матеріалів справи №910/17212/16, призначив судовий розгляд справи по суті на 30.01.18.

Керуючись підп. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК України, ст. ст. 195, 207, 214, 230, 234 ГПК України, господарський суд ухвалив здійснювати розгляд справи №910/17212/16 за правилами Закону України від 03.10.17р. №2147-19 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів", а саме визначив форму судового процесу - загальне позовне провадження, стадія розгляду справи - розгляд справи по суті, початок розгляду - 30.01.18р.

В засіданні суду 30.01.18 учасники судового процесу підтвердили відсутність заперечень до Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи за №769/01.18 від 05.01.18 .

В засіданні суду 30.01.18 здійснено з'ясування обставин справи та досліджено докази, на які посилаються учасники справи. Встановлено необхідність вчинення додаткових процесуальних дій для закінчення стадії з'ясування обставин справи, у зв'язку з чим оголошено перерву в засіданні суду до 14:30 19.02.2018р.

Ухвалою від 06.03.18 господарський суд залишив без розгляду клопотання Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -2 Міністерство інфраструктури України.

У судових дебатах представник позивача просить позов задовольнити в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог вих. № 02-16/869 від 10.07.2017, представник відповідачів та представник третьої особи проти позову заперечують у повному обсязі.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року у справі № 286/36/16-ц ( набрало законної сили 23.02.16) визнано нежитлове приміщення по вул. Сабурова,70-в в м. Овруч безхазяйною річчю та вирішено передати його в комунальну власність територіальної громади м. Овруч Житомирської області ( а.с. 8-9, т.1).

Розпорядженням Овруцького міського голови від 19.02.2016 року № 32 Про перейменування вулиць в м. Овруч перейменовано вулицю Сабурова на вулицю ОСОБА_4 без зміни нумерації будівель ( а. с. 14, 49т.1).

28 березня 2016 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення загальною площею 558,7 кв.м по вул. Героїв Майдану, будинок 70-в у м. Овруч за територіальною громадою міста Овруч в особі Овруцької міської ради ( надалі - Міська рада). Нежитловому приміщенню присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42 ( надалі будівля за № 70-В ) (а.с. 18, т.1) .

Листом від 25.04. 2016 за № 02-16/791 Міська рада на підставі ч.2 ст. 120 та ч.ч. 2 та 3 статті 149 ЗК України звернулася до Регіональної філії Південно-західна залізниця ПАТ Укрзалізниця (надалі-Філія) надати згоду у десятиденний термін з дня отримання листа на вилучення із постійного користування земельну ділянку орієнтовною площею 0,15га по вул. Героїв Майдану ,70-в у м. Овручі ( надалі - спірна земельна ділянка) для виготовлення на неї правовстановлюючих документів Міською радою для обслуговування будівлі за № 70-В ( а.с. 13, т.1).

На звернення Міської ради листом від 10.05.2016 за № Н3-1-4/1005 Філія відмовилась надати згоду на вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування , посилаючись на наказ ПАТ Українська залізниця ( надалі -Залізниця) № 071 від 10.02.2016 про заборону регіональним філіям вчиняти будь-які дії щодо основних засобів (а.с. 12, т.1).

Міська рада повторно звернулася з листом від 18.07.2016 за № 02-16/1155 до Філії вказуючи на те , що відповідно до вимог статті 120 ЗК України територіальна громада має право на отримання спірної земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні Філії, для обслуговування належної їй на праві власності будівлі за № 70-В. Посилаючись на ч.ч. 2 та 3 ст. 149 ЗК України Міська рада повторно просить Філію надати згоду на вилучення з постійного користування спірну земельну ділянку та попереджає останню, що у разі відмови - звернеться до суду ( а.с. 11, т.1).

Філія листом від 02.08.2016 за № НЗ-1-4/1505 повідомила Міську раду, що є постійним користувачем земельної ділянки загальною площею 51,7858 га, а право постійного користування внесено до статутного капіталу Залізниці . Надати згоду на вилучення із постійного користування спірної земельної ділянки Філія зможе лише після визначення Кабінетом Міністрів України порядку щодо вчинення будь-яких дій щодо основних засобів залізниці ( а.с. 10, т.1).

У вересні 2016 року Міська рада звернулась з позовом до суду про примусове припинення права постійного користування Залізниці на спірну земельну ділянку площею 0,1132 га по вул. Героїв Майдану , 70-в у м. Овручі.

До звернення з позовом до суду Міська рада на 12 сесії 7 скликання прийняла рішення від 31.05.2016 за № 323 , яким надала дозвіл виконкому Міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки , орієнтовною площею 0,2 га, яка розташована у м. Овручі по вул. Героїв Майдану, 70-В, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, категорія земель - землі житлової та громадської забудови ( надалі - Рішення Міської ради № 323) ( а.с. 57, т.1).

В ході судового вирішення спору Міська рада на 23 сесії 7 скликання прийняла рішення від 31 січня 2017 за № 728 про внесення змін до рішення Міської ради від 31.05.2016 за № 323 шляхом викладення пункту 1 рішення в новій редакції, відповідно до якої дозвіл виконкому Міської ради надано на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки , орієнтовною площею 0,2 га, яка розташована у м. Овручі по вул. Героїв Майдану, 70-В, цільове призначення: для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, категорія земель - землі житлової та громадської забудови ( надалі - Рішення Міської ради № 728) ( а. с. 174, т.1).

Судом також встановлено, що рішенням Міської ради від 30.06.1998 року № 197 надано у постійне користування Південно-Західній залізниці (Коростенський відділок) земельні ділянки площею 57,45 га, які знаходяться по вул. Правди,9 (0,75га), вул. Радянська,8 (0,06га), вул. Дзержинського,1 (0,70 га), вул. Дзержинського,24 (0,20га), м. Овруч (55,26 га), вул. Інтернаціональна,1 (0,48га) ( а.с. 15, 50 т.1).

На підставі цього рішення Філії 10.09.1998 року видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЖТ № 001962, про що зроблено запис в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 46 , відповідно до якого землекористувачу надано у постійне користування 57,45 га землі в межах згідно з планом землекористування для виробничих потреб ( надалі - Державний акт на землю) ( а. с. 16, 40-47т.1).

Державний акт на землю видано одночасно на 6 ділянок землі, межі кожної з яких позначено на плані зовнішніх меж землекористування акту (а.с. 16, т.1).

У Державний акт на землю внесено також зміни у землекористуванні, пов'язані із вилученням із постійного користування Філії частини земель загальною площею 5,0358 га на підставі рішень 14 та 16 сесій 24 скликання Міської ради від 15.12 2003 та від 25.02.2004 відповідно (а.с. 17,126, 127 т.1).

Таким чином, після 25.02.2004 у постійному користуванні Філії згідно Державного акту на землю залишились землі загальною площею 52,4142 га ( 57,45га - (4.3942 га + 0.6396). Доводи Залізниці , що у постійному користуванні Філії за Державним актом на землю перебувають землі загальною площею 51,77858 га доказами не підтверджено ( а.с. 29, т.1).

Судом встановлено, що в межах земель за Державним актом на землю загальною площею 52,4142 га розташовані будівлі за №№ 70, 70-В та 70-Е по вулиці Сабурова (ОСОБА_4).

При цьому будівлі за № 70 та 70-Е ( гараж , 36,7 кв.м, будівля залізничного вокзалу, 402,1 кв.м, будівля посту ЕЦ, 454,0 кв.м, будівля зв'язку, 192,1 кв.м, маневрова вишка, 35,4 кв.м, маневрова вишка, 35,4 кв.м, будинок вантажної каси, 123,0 кв.м, перегон, 1869,0 кв.м, пасажирська платформа, 1584,0 кв.м, рампа, 5821,8 кв.м, туалет, 127,0 кв.м, будівля багажного відділення, 88,0 кв.м) належать державі Україна в сфері управління міністерства транспорту та зв'язку України, а будівля за № 70-В - Міській раді ( а.с. 182 -185 т.1).

Висновком № 719/11.16 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 11.11.16 (надалі - Висновок № 719/11.16) також підтверджено, що в межах земель за Державним актом на землю загальною площею 52,4142 га та у безпосередній близькості до будівлі за № 70-В, що належить Міській раді, знаходяться інші будівлі, право власності на які не зареєстровано, але щодо яких проведено технічну інвентаризацію ( інвентарна справа № 5419) : сарай (площа основи 27,2 кв.м) та гараж (площа основи 18,1 кв.м) , а також вольєр для собак ( інвентаризація не проведена) (а. с. 8, т.2).

Висновком № 719/11.16 підтверджено, що будівля за № 70-В, що належить Міській раді, розташовується в межах земельної ділянки №5 згідно плану зовнішніх меж землекористування Державного акту на землю та наближена до меж Ж-1-З-1-И-1 (точки 178-185) ( а.с. 6-7, т.2).

Оскільки Рішенням Міської ради № 323 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,2 га, для обслуговування будівлі за № 70-В як багатоквартирного житлового будинку, Висновком № 719/11.16 здійснено розрахунок площі новосформованої земельної ділянки в розмірі 0,09 га та запропоновано можливі варіанти її конфігурації №№ 3-1 -3-8 , з них варіанти №№ 3-2,3-4,3-6 та 3-8 є такими, що дозволяють використовувати новосформовану земельну ділянку для розміщення та обслуговування багатоквартирного житлового будинку без встановлення меж частин земельної ділянки залізничного транспорту щодо їх використання для проходу та проїзду на транспортному засобі до житлового будинку , а також для прокладання інженерних мереж та комунікацій до нього ( а. с. 39, т.2).

Оскільки Рішенням Міської ради № 728 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,2 га, для обслуговування будівлі за № 70-В як будівлі тимчасового проживання, Висновком № 719/11.16 здійснено розрахунок площі новосформованої земельної ділянки в розмірі 0,14 га при використанні будівлі за № 70-В як гуртожитку ( готелю) та запропоновано можливі варіанти її конфігурації №№ 2-1-2-6, з них варіанти №№ 2-2, 2-4,2-5 та 2- 6 є такими, що дозволяють використовувати новосформовану земельну ділянку для розміщення та обслуговування гуртожитку (готелю) без встановлення меж частин земельної ділянки залізничного транспорту щодо їх використання для проходу та проїзду на транспортному засобі до житлового будинку , а також для прокладання інженерних мереж та комунікацій до нього.

Водночас у Висновку № 719/11.16 звернуто увагу на те, що будівля за № 70-В розташована в санітарно-захисній зоні на відстані близько 28 м від осі крайньої залізничної колії при нормованій відстані до житлової забудови 50-100м ( п.7.8 ДБН360-92, п.5.20ДСП-173). У санітарно-захисній зоні не можна допускати розміщення житлових будинків, гуртожитків , готелів, будинків для приїжджих тощо ( п.5.10 ДСП-173).

У Висновку № 719/11.16 підтверджено, що при використанні будівлі за № 70-В в якості приміщення громадського призначення (нежитлової нерухомості), а саме , аптеки VI-VII груп, підприємства громадського харчування, підприємства побутового обслуговування , підприємства торгівлі ( магазину продовольчих і непродовольчих товарів), пральні або/та хімчистки самообслуговування, відділення зв'язку, відділення банку, площа новосформованої земельної ділянки повинна становити 0,1501 га та запропоновано можливі варіанти її конфігурації №№ 1-1 -1-8, з них варіанти №№ 1-3,1-4, 1-7 та 1-8 є такими, що дозволяють використовувати новосформовану земельну ділянку для розміщення та обслуговування будівлі за № 70-В без встановлення меж частин земельної ділянки залізничного транспорту щодо їх використання для проходу та проїзду на транспортному засобі до цієї будівлі , а також для прокладання інженерних мереж та комунікацій до нього ( а. с. 43, т.2).

Міська рада на підставі Висновку № 719/11.16 збільшила розмір позовних вимог до Залізниці та просить припинити право постійного користування частиною земельної ділянки в розмірі (площею) 0,1501 га та в конфігурації варіанту № 1-4 Висновку № 719/11.16 ( надалі - спірна земельна ділянка № 1-4) ( а.с.82, т.2).

Згідно Висновку № 719/11.16 спірна земельна ділянка № 1-4, у разі її формування для розміщення та обслуговування будівлі за № 70-В як приміщення громадського призначення, повинна на площі 0,1500 м обмежуватися на місцевості ( в натурі) лініями Д-У-В-Б-А-Р-П-Н-К-Ї-І-И-Є-Е-Д, і зокрема:

- від точки Д, яка є вершиною спряження лівої та задньої зовнішніх стін досліджуваної будівлі, лінія поділу проходить по перпендикуляру до стіни № 2 будівлі гаражу до точки У , яка лежить на цьому перпендикуляру та відділена від точки Г на 1,00м довжина лінії У -Г- 1,00м;

- від точки У лінія поділу проходить до точки В ; лінія У -В є паралельною до правової стіни №2 будівлі гаражу та віддалена від неї на 1,00м; довжина лінії У-В - 8,26м;

- від точки В лінія поділу проходить до точки Б; лінія В-Б є паралельною до задньої зовнішньої сторони №1 досліджуваної будівлі та віддалена від неї на 8,26м; довжина лінії В-Б - 27,23м;

- від точки Б лінія поділу проходить до точки А ; точка А є вершиною перпендикуляру до правової зовнішньої стіни №1 досліджуваної будівлі, та який виходить з вершини кута спряження задньої та правової зовнішніх стін № 1 досліджуваної будівлі ; точка А відділена від правої зовнішньої стіни № 1 досліджуваної будівлі на 7,59м; довжина лінії Б-А - 8,27м;

- від точки А лінія поділу проходить до точки Р; лінія А-Р є паралельною до правової зовнішньої стіни № 1 досліджуваної будівлі та віддалена від неї на 7,59 м; точка Р також віддалена від правового зовнішнього кута № 3 будівлі вокзалу на 16,79 м ; довжина лінії А-Р - 50,95м;

- від точки Р лінія поділу проходить до точки П; точка П також віддалена від правового зовнішнього кута №3 будівлі вокзалу на 13,18м; довжина лінії Р-П - 3,65м;

- від точки П лінія поділу проходить до точки Н ; лінія П-Н є паралельною до лінії А-Р та віддалена від неї на 3,50 м; точка Н також віддалена від правового зовнішнього кута №3 будівлі вокзалу на 14,68 м; довжина лінії П-Н - 5,10м;

- від точки Н лінія поділу проходить до точки Л; лінія Н-Л є паралельною до правої зовнішньої стіни № 5 будівлі вокзалу та віддалена від неї на 6,20м; довжина лінії Н-Л - 13,31м;

- від точки Л лінія поділу проходить до точки К; довжина лінії Л-К - 11,55м;

- від точки К лінія поділу проходить до точки Ї ; точка Ї є вершиною перпендикуляру до передньої зовнішньої стіни №1 досліджуваної будівлі та віддалена від неї на 1,00м; лінія К-Ї є паралельною до правової зовнішньої стіни №3 будівлі багажного відділена та віддалена від неї на 4,00м; довжина лінії К-Ї -28,91м;

- від точки Ї лінія поділу проходить до точки І; точка І лежить на лінії з'єднання лівого ближнього зовнішнього кута № 1 досліджуваної будівлі та правого дального кута № 3 будівлі багажного відділення; лінія Ї-І є паралельною до передньої зовнішньої стіни №1 досліджуваної будівлі та віддалена від неї на 1,00 м; довжина лінії Ї-І - 1,47м;

- від точки І лінія поділу проходить до точки И; точка И є однією з вершин лінії И - Є; лінія И-Є є паралельною до лівої зовнішньої сторони № 1 досліджуваної будівлі та віддалена від неї на 1,84м; довжина лінії І-И - 1,58м;

- від точки И лінія поділу проходить до точки Є; точка Є є вершиною спряження правової та передньої зовнішніх стін № 2 будівлі гаражу; довжина лінії И-Є - 11,05м;

- від точки Є лінія поділу проходить по перпендикуляру до стіни №1 досліджуваної будівлі до точки Е, яка лежить на лівій зовнішній стіні №1 досліджуваної будівлі;

- від точки Е лінія поділу проходить по лівій зовнішній стіні №1 досліджуваної будівлі до точки Д, яка є вершиною спряження лівої та задньої зовнішніх стін досліджуваної будівлі.

Згідно Висновку № 719/11.16 спірна земельна ділянка № 1-4 розміром (площею) 0,1500 м може бути надана Міській раді та у спільне користування із Залізницею розміром ( площею ) 1 кв.м , яка на місцевості ( в натурі) обмежена лініями Д-Г-Є-Е-Д:

- від точки Д, яка є вершиною спряження лівої та задньої зовнішніх стін досліджуваної будівлі, лінія поділу проходить по перпендикуляру до стіни №2 будівлі гаражу до точки Г, яка лежить на правій зовнішній стіні №2 будівлі гаражу;

- від точки Г, лінія поділу проходить по правій зовнішній стіні №2 будівлі гаражу до точки Є, яка є вершиною спряження правової та передньої зовнішніх стін № 2 будівлі гаражу;

- від точки Є, лінія поділу проходить по перпендикуляру до стіни №1 досліджуваної будівлі до точки Е, яка лежить на лівій зовнішній стіні №1 досліджуваної будівлі;

- від точки Е, лінія поділу проходить по лівій зовнішній стіні №1 досліджуваної будівлі до точки Д.

Для встановлення достовірності доводів Залізниці про те, що в межах спірної земельної ділянки № 1-4 , в тому числі під будівлею за № 70-В, проходить підземна телефонна кабельна каналізація , в якій прокладені магістральні та місцеві кабелі зв'язку , які належать залізниці та використовуються в технологічному процесі роботи станції Овруч та пов'язані з безпекою руху поїздів ( надалі - підземна телефонна кабельна каналізація), проведено додаткову судову земельно-технічну експертизу та отримано Висновок від 05.01.18 за № 769/01.18 ( надалі Висновок № 769/01.18) ( а.с. 203, т.2).

Висновок № 769/01.18 підтверджує, що підземна телефонна кабельна каналізація прокладена в межах спірної земельної ділянки № 1-4 вздовж якої встановлюється охоронна зона - смуга землі, обмежена паралельними лініями, віддаленими від траси визначеної кабельної каналізації на відстані 2 метрів з кожного боку. Загальна площа охоронної зони - 300 кв.м. Відповідно до додатку 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.12р. № 1051, код обмеження 01.04 охоронна зона навколо (вздовж ) об'єкта зв'язку.

Згідно дослідницької частини Висновку № 769/01.18 частина телефонної кабельної каналізації проходить безпосередньо під фундаментом будівлі за № 70-В, доступ до якої здійснюється з каналізаційних колодязів, що розташовані за межами спірної земельної ділянки - на плані території ці колодязі позначені точками 21 та 16, траса кабельної каналізації - 16-17-18-19-20-21; на схемі варіанту № 1-4 один з колодязів позначений Кол., точки входу-виходу під фундаментом будівлі - Кк2-КК3. Частина траси підземної кабельної каналізації , проходить від каналізаційного колодязю під залізобетонною огорожею, встановленою між будівлею за № 70-В та будівлею зв'язку станції Овруч, у напрямку до проїзду - на плані території цей напрямок позначений точками 21-22-23, на схемі варіанту № 1-4 - Кк5-КК6. Підземна кабельна каналізація між точками Кк1-КК2-Кк3-КК4 (16-17-18-19-20-21) складається з п'яти азбестоцементних труб в яких прокладені кабелі, а між точками Кк5-КК6 ( 21-22-23) - з двох азбестоцементних труб в яких прокладені кабелі ( а.с. 216, т.2).

Міська рада вважає, що наявність підземної телефонної кабельної каналізації в межах спірної земельної ділянки № 1-4 не є перешкодою для формування земельної ділянки комунальної форми власності для розміщення та обслуговування будівлі за № 70-В. Доступ до смуги землі, де вона прокладена, забезпечує земельний сервітут.

Залізниця та Філія вважають, що оскільки смуга землі, де прокладена підземна телефонна кабельна каналізація в межах спірної земельної ділянки №1-4 належить до земель залізничного транспорту державної форми власності, без рішення Кабінету Міністрів України остання не може бути вилучена з їх постійного користування, в тому числі, і вся спірна земельна ділянка № 1-4 на площі 0,1501 га.

Дослідивши наявні у справі докази у сукупності, надавши їм правову оцінку , господарський суд дійшов висновку у позові Міської ради до Залізниці та Філії відмовити з наступних підстав.

З 01.01.2002 року набрав чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), пункт 6 Розділу Х "Перехідні положення" якого зобов'язував юридичних осіб, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не могли мати їх на такому праві, до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

В подальшому пункт 6 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України втратив чинність з дня ухвалення КСУ Рішення від 22 вересня 2005 року 5-рп/2005 у справі 1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками).

Визнаючи пункт 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України таким, що не відповідав Конституції України, Конституційний Суд України дійшов, серед іншого, наступних висновків:

- юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою;

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов'язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені).

Отже, за приписами ЗК України надане Філії право постійного користування землями в межах міста Овруча загальним розміром ( площею ) 57,45 га для виробничих потреб, посвідчене Державним актом на землю, зберігалось у повному обсязі і після 01.01.2002 року.

Водночас судом достовірно встановлено, що після 25.02.2004 у постійному користуванні Філії згідно Державного акту на землю залишились землі в межах міста Овруча загальним розміром ( площею) 52,4142 га ( 57,45га - (4.3942 га + 0.6396).

Оскільки Державний акт на землю видано одночасно на 6 ділянок землі, межі кожної з яких позначено на плані зовнішніх меж землекористування акту, відбулося не лише зменшення загального розміру ( площі) земель на 5,0358 га, але й зменшення розміру (площі) кожної із 6 ділянок землі та зміна їх меж в натурі ( на місцевості) (а.с. 16, т.1).

Так, за Державним актом на землю розмір (площа) ділянки № 5, в межах якої розташована будівля за № 70- В , становив 55.2554га, тоді як після 25.02.2004 розмір (площа) всіх земель Філії, наданих у постійне користування, становить - 52,4142 га. Ця обставина доводить , що фактичний розмір (площа) ділянки № 5 є меншим, а її фактичні межі в натурі ( на місцевості) не відповідають тим, що нанесені на план зовнішніх меж землекористування Державного акту на землю.

Більше того, в ході вирішення спору Залізниця доводила, що у постійному користуванні Філії за Державним актом на землю перебувають землі загальним розміром (площею) 51,77858 га , тобто ще на менший розмір (площу) , ніж той, що виведений судом та судовим експертом за даними розділу "зміни в землекористуванні" документу на землю ( а.с. 29, т.1).

Поданою податковою декларацією з плати на землю за 2016 рік з урахуванням уточнень з 01.03.16, Залізниця підтверджує, що у постійному користуванні Філії за Державним актом на землю перебувають землі загальним розміром (площею) 50.8600 га ( а. с. 29, т.1).

Всі ці обставини у сукупності доводять, що Філія , а разом і Залізниця не володіють достовірними відомостями про фактичний розмір (площу) земель залізничного транспорту на які поширюється режим державної форми власності та право постійного користування, а також межі цих земель в натурі (на місцевості) в межах міста Овруч.

В свою чергу , у п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 3613-VI ( чинний з 01.01.13) передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно абз. 2 цього пункту перехідних положень Закону N 3613-VI у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Оскільки всі 6 ділянок землі внесених до Державного акту на землю не були внесені до Державного реєстру земель, ведення якого було передбачено Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року № 174 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2012 N 408) та після 25.02.2004 всі вони змінили розмір ( площу ) та межі в натурі ( на місцевості) Філія , як постійний землекористувач, мала замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для проведення насамперед державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Однак у п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 3613-VI законодавець не встановив для власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) строків виконання цього нормативного припису.

За таких обставин, у Державному земельному кадастрі до цих пір відсутні достовірні відомості про землі, які перебувають у постійному користуванні Філії згідно Державного акту на землю в межах міста Овруча після 25.04.2004року, чи займають ці землі загальну площу 52,4142 га та які їх фактичні межі.

За змістом ст. 1 та ч. 1 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 № 4442-VI ( надалі - Закон № 4442-VI, чинний з 22.03.12), п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( надалі - Постанова КМУ № 200) статутний капітал Залізниці формується за рахунок права постійного користування земельними ділянками, тоді як Філією не вжито заходів для формування останніх, як після набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" - 01.01.13, так і після дати набрання чинності Постановою КМУ № 200 - 04.07.2014 та державної реєстрації Залізниці як юридичної особи - 21.10.2015.

Відсутність на даний час у Державному земельному кадастрі сформованих земельних ділянок за рахунок земель залізничного транспорту в межах міста Овруча загальною площею 52,4142 га (іншою площею) унеможливлює проведення державної реєстрації права постійного користування цими земельними ділянками за Філією або безпосередньо за Залізницею, а також державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки за державою в особі Кабінету Міністрів України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ч. 2 ст. 28 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( надалі - Закон № 1952-IV) та пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 6 вересня 2012 року № 5245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності » (надалі - Закон № 5245-VІ).

За змістом чинної редакції ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV станом на 01.01.13 право постійного користування Філії землями залізничного транспорту на загальний розмір (площу ) 52,4142 га в межах міста Овруча за Державним актом на землю визнається дійсним, оскільки реєстрація такого права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення ( запис від 10.09.1998 року в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 46).

Та позовна вимога Міської ради в частині сполучення слів "частиною земельної ділянки площею 0,1501га" не може бути задоволена судом як відносно Філії, так і Залізниці, оскільки станом на дату винесення рішення у справі за рахунок землі ділянки №6 згідно Державного акту на землю, на якій фактично розташована будівля за № 70- В, земельна ділянка як об'єкт цивільного права не сформована, її фактичний розмір та фактичні межі в натурі ( на місцевості) не відповідають тим, що нанесені на план зовнішніх меж землекористування документу на землю.

Запропонований у Висновку № 719/11.16 варіант розташування спірної земельної ділянки № 1-4 в межах земель ділянки №6 згідно Державного акту на землю не може бути підставою для задоволення позову Міської ради у цій справі в обраний нею спосіб захисту, однак може стати підставою іншого позову для вирішення земельного спору із власником земель залізничного транспорту.

Розглядаючи позовну вимогу Міської ради в частині сполучення слів " припинити право постійного користування", суд враховує наступне.

У статті 141 ЗК України наведені підстави припинення права користування земельною ділянкою , до числа яких віднесено набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці ( п"е" ч.1 цієї статті).

Таким чином, право постійного користування також припиняється щодо земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

На підставі п "е" ч.1 ст. 141 ЗК України право користування земельною ділянкою в особи, якій воно належить, припиняється в силу юридичного факту набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, а відтак не залежить від її волі ( бажання).

Саме тому підстава припинення права користування земельною ділянкою за п. "е" ч.1 ст. 141 ЗК України є самостійною та не залежить від іншої самостійної підстави припинення цього права, яка передбачена п. "а" ч.1 цієї статті - добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Окрім того, об'єктивність підстави припинення права користування земельною ділянкою за п. "е" ч.1 ст. 141 ЗК України підтверджується тим, що вона не передбачена у статті 143 цього Кодексу, яка наводить підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку.

Підстава припинення права користування земельною ділянкою за п. "е" ч.1 ст. 141 ЗК України підлягає застосуванню одночасно із статтею 120 цього Кодексу, яка закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований та регулює перехід прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому зміст ч.ч. 1 та 2 статті 120 ЗК України не обмежують підстави набуття права власності на нерухоме майно, до числа яких належать правочини, рішення суду, акти органів державної влади або місцевого самоврядування, інші юридичні факти.

Однак норми частин 1 та 2 цієї статті Кодексу імперативно визначають, що перехід права власності (користування) на земельну ділянку або її частину, на якій розміщене нерухоме майно , не змінює її цільове призначення. Тобто, перехід права власності на земельну ділянку , на якій розміщений житловий будинок, не змінює її цільове призначення ( для будівництва та обслуговування жилого будинку) в межах категорії землі за основним цільовим призначенням ( землі житлової та громадської забудови ( ст. 19 ЗК України).

За змістом статті 120 цього Кодексу право власності або користування земельною ділянкою може припинитися на весь її розмір (площу) , або лише на ту її частину, на якій розташоване нерухоме майно. Однак за будь-яких обставин земельна ділянка повинна мати ознаки об'єкта цивільних прав щодо якого здійснюється перехід речових прав (власності чи користування) ( правова позиція ВСУ , викладена у постанові від 12.10.16 у справі № 6-2225цс16, № в реєстрі 62058395).

Верховний Суд в своїй постанові від 09 лютого 2018 року по справі №910/4528/15-г дійшов висновку, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил.

Однак спір щодо встановлення розміру (площі) та меж земельної ділянки щодо якої припинилося право власності (постійного користування) підлягає розгляду в судовому порядку у спосіб визнання права відсутнім, що відповідає способам захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГПК України ( визнання відсутності права , визнання права) ( правова позиція ВСУ , викладена у постанові від 12.10.16 у справі № 6-2225цс16, № в реєстрі 62058395).

Окрім того, посилання Міської ради у позові на ч.2 ст. 120 ЦК України є юридично невірними, оскільки у цій частині йдеться про перехід права користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У цьому спорі ця норма не може бути застосована, оскільки Міська рада як власник будівлі № 70-В не може стати постійним користувачем частини земельної ділянки залізничного транспорту державної форми власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ЗК України землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, однак відповідно до статті 68 , ч. 3 ст. 92 ч. 9 ст. 149 ЗК України та ст.ст. 5 та 6 Закону України "Про залізничний транспорт" землі залізничного транспорту належать до державної форми власності, а їх постійним користувачем є Залізниця та до переоформлення відповідних прав - Філія.

Відповідно до ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Таким чином, позовна вимога Міської ради в частині сполучення слів " припинити право постійного користування" у судовому порядку на підставі ч.2 ст. 120 та п "е" ч.1 ст. 141 ЗК України задоволенню не підлягає як відносно Філії , так і Залізниці, та незалежно від того, що йдеться про припинення права постійного користування землею площею 0,1501м , яка ще немає ознак земельної ділянки.

Не підлягає задоволенню також позовна вимога Міської ради в частині сполучення слів " припинити право постійного користування" у судовому порядку на підставі п "а" ч.1 ст. 143 ЗК України (використання земельної ділянки не за цільовим призначенням) , оскільки відповідно до п. 3 Розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону № 4442-VI земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні підприємств залізничного транспорту (в даному спорі - Філії), використовуються Залізницею відповідно до їх цільового призначення.

Згідно абз. 2 цього пункту з дня припинення підприємств залізничного транспорту (в даному спорі - Філії) до дня оформлення Залізницею прав на користування земельними ділянками, які перебували у постійному користуванні зазначених підприємств (в даному спорі - Філії), Залізниця зобовязана використовувати згідно з цільовим призначенням відповідні земельні ділянки в розмірах та межах, у яких вони перебували в постійному користуванні підприємств залізничного транспорту (в даному спорі - Філії) або фактично використовувалися ними, і за які сплачувався земельний податок.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЗК України землями транспорту визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Відповідно до статті 68 Кодексу до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

З положеннями ст.ст. 65 та 68 ЗК України кореспондуються норми ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт" та статей 11 та 23 Закону України «Про транспорт».

Наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом (правова позиція ВСУ , викладена у постанові від 24.06.15 у справі 909/1191/14)

З врахуванням викладеного, суд частково погоджується з доводами Міської ради, що Філія , а відтак і Залізниця фактично не використовують землі ділянки №6 згідно Державного акту на землю, на якій фактично розташована будівля за № 70- В, однак площа забудови останньої займає лише 558,7 км.м., а Міська рада претендує на землі площею 0,1501 м в конфігурації варіанту № 1-4 Висновку № 719/11.16, які в частині, що перевищує площу 558,7 км.м. юридично вважаються такими, що належать на праві користування Філії (Залізниці) .

Більше того, посилання Міської ради у позові на п "а" ч.1 ст. 143 ЗК України спростовує Висновок № 769/01.18, яким підтверджено наявність в межах землі на площі 0,1501м смуги землі залізничного транспорту на площі 300 кв.м , де прокладена підземна телефонна кабельної каналізації, яка є майном залізничного транспорту відповідно до статті 1 Закону № 4442-VI.

Окрім того, за змістом п. п. 2 п.4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ з 01.01.13 року всі землі в межах міста Овруч за Державним актом на землю залишилась у державній власності, тому Міська рада не є належним позивачем у спорі з Філією або Залізницею щодо використання земель залізничного транспорту не за цільовим призначенням. Припинення у Філії з 28.03.2016 права постійного користування землею на площі забудови будівлі за № 70-В у розмірі 558,7 км.м у зв'язку з набуттям Міською радою права комунальної власності на цю будівлю, не припиняє право державної власності на цю землю в цій частині.

Дії Міської ради щодо надіслання Філії листів надати згоду на вилучення із постійного користування землі орієнтовною площею 0,15 га на підставі ч.ч. 2 та 3 ст. 149 ЗК України суд оцінює критично , оскільки право на застосування цих правових норм орган місцевого самоврядування має відносно земель комунальної власності, наданих у постійне користування.

Окрім того, механізм реалізації підстави припинення права користування земельною ділянкою за п "а" ч.1 ст. 141 ЗК України передбачений у статті 142 цього Кодексу, у частині 3 якої чітко визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Міська рада у цьому спорі такого титулу немає.

Міська рада при зверненні з цим позовом до суду також залишила поза увагою вимоги п.7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ про те, що з 01.01.13 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно з п. 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, в даному спорі - Філії (Залізниці).

Пунктом 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ передбачено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пункті 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами.

Законодавець також не встановив строків для виконання пункту 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ, а лише у п. 12 зобов'язав КМУ протягом року з дня опублікування цього Закону забезпечити оформлення органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями права постійного користування земельними ділянками, які використовують земельні ділянки державної власності без документів, що посвідчують право користування ними.

Однак за цим позовом предметом спору не є бездіяльність Філії або Залізниці щодо невиконання після 01.01.13 як вимог п. 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ , так і п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 3613-VI в частині розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації земельних ділянок, сформованих за рахунок земель , наданих у постійне користування Філії за Державним актом на землю в межах міста Овруч.

Суд лише погоджується з доводами Міської ради про те, що вона має право на одержання земельної ділянки, де розміщена будівля за №70 - В, для її належного обслуговування, в тому числі в конфігурації спірної земельної ділянки № 1-4, однак у власність , а не користування.

Суд також погоджується з доводами Міської ради про те, що формування спірної земельної ділянки № 1-4 як об'єкта цивільних прав можливе і за наявності підземної телефонної каналізації , яка є майном залізничного транспорту, оскільки відповідно до статті 112 ЗК Україна смуга землі, де вона прокладена на площі 300 кв.м , матиме статус охоронної зони, що встановлена в межах земельної ділянки, у разі набуття її у комунальну власність.

Землі в межах цих зон у власників землі та землекористувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, що передбачаються правилами, затверджуваними у встановленому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони встановлені.

Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою та вносяться до Державного земельного кадастру.

Отже, з аналізу зазначених нормативних актів вбачається, що земельна ділянка може буде сформованою у складі охоронної зони та що вимагатиме від власника її використання з обмеженням.

Щодо правової позиції Кабінету Міністрів України по суті спору з посиланням на статті 117, ч.8 ст. 122 та ч.1 ст. 149 ЗК України, що регулюють порядок вилучення із постійного користування земельних ділянок державної власності для їх передачі у комунальну власність. Як вже судом мотивовано, до Державного реєстру земель, Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені відомості про земельні ділянки державної власності , які перебувають у постійному користуванні Філії або Залізниці. Оскільки немає об'єкта цивільних прав, немає й підстав для застосування наведених Кабінетом Міністрів України норм права при вирішенні цього спору.

Керуючись ст.ст.123,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.03.18

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3,4 - сторонам - рек. з повід.

5 - третій особі -рек. з повід.