ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа № 922/4519/16

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.,

за участю представників сторін:

ліквідатор не зявився;

від кредитора ОСОБА_1 обєднаної ДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області ОСОБА_2 за довіреністю від 20.12.2017 №10609/10/20-31-10-11;

від Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області не зявився;

інші кредитори не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, 03680,

на постанову господарського суду Харківської області від 13.02.2017 (суддя Савченко А.А.), ухвалену о 10год.30хв. в м. Харкові,

у справі №922/4519/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Гарант", м. Харків, проспект Московський, буд. 75, 61001,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

22.12.2016 ліквідатор ТОВ "НК-Гарант" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НК-Гарант" в порядку, передбаченому ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Харківської області від 13.02.2017 визнано ТОВ "НК-Гарант" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "НК-Гарант" голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3; встановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо, строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав, у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута, відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю, продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Визначено, що: накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу. Зобовязано ліквідатора надати суду реєстр грошових вимог кредиторів, повідомлення про результати розгляду вимог кредиторів банкрута, щомісячно надавати суду звіти про хід ліквідаційної процедури, в строк до 13.02.2018 виконати ліквідаційну процедуру, надати суду звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, довідки установ банку про закриття рахунків банкрута, довідку з архіву про прийняття документів, які підлягають довгостроковому зберіганню, довідку внутрішніх справ про прийняття печаток і штампів банкрута, оригінали установчих документів і свідоцтва про державну реєстрацію, ліквідаційний баланс, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, або докази що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута (т.1,а.с.118-121).

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що вартості майна ТОВ «НК-Гарант» недостатньо для задоволення вимог кредиторів (кредиторська заборгованість становить 508667,75грн., дебіторська заборгованість - 500000,00грн.), при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ліквідатором дотримано вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області з постановою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі №922/4519/16 та припинити провадження у справі (т.1,а.с.170-176).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що: по-перше, при зверненні ТОВ «НК-Гарант» з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство не надано доказів його неплатоспроможності; по-друге, відсутні документи, що підтверджують ведення претензійно-позовної роботи кредитора до боржника, а саме позови, судові рішення про стягнення заборгованості, виконавчі провадження, що ставить під сумнів реальність та достовірність штучно створеної кредиторської заборгованості. Так, кредитором боржника є ТОВ «Провід Групп» на суму 490000грн., тоді як з аналізу діяльності останнього, здійсненого Головним управлінням ДФС у Київській області, взаємовідносин з ТОВ «НК-Гарант» не встановлено, а отже, на думку апелянта, мало місце фіктивне відображення кредиторської заборгованості; по-третє, на момент ухвалення оскаржуваної постанови у боржника наявні відкриті рахунки в банківських установах, що свідчить про можливість зняття коштів з цих рахунків після визнання боржника банкрутом. Також, апелянт звертає увагу на те, що згідно фінансового звіту малого підприємництва станом на 30.06.2015 активи ТОВ «НК-Гарант» становили 391209500тис.грн.; по-четверте, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення контролюючих органів про ліквідацію, а також ліквідатором не подано до органів доходів і зборів ліквідаційного звіту, складеного ліквідаційною комісією, що позбавляє контролюючий орган можливості провести перевірку та визначити наявність або відсутність заборгованості зі сплати податків і зборів, що в сукупності, свідчить про недотримання ТОВ «НК-Гарант» вимог статей 110, 111 ЦК України, статті 78 ПК України (т.1,а.с.170-176, т.2,а.с.2-6).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 задоволено апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, м. Київ; скасовано постанову господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4519/16 та припинено провадження у справі №922/4519/16 про банкрутство ТОВ "НК-Гарант" (т.2,а.с.101-118).

Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у даній справі частково задоволено касаційну скаргу ТОВ «НК-Гарант» в особі ліквідатора ОСОБА_3; скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 у справі №922/4519/16, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційним судом не було належним чином зясовано, чи дійсно оскаржуваною постановою суду першої інстанції від 13.02.2017 вирішено питання про права та обовязки заявника апеляційної скарги (т.3,а.с.200-205).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 призначено справу до розгляду (т.3,а.с.210-212).

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги скаржник зазначає, що враховуючи положення статті 111 ЦК України, статті 95 Закону про банкрутство, статті 78 ПК України, Головне управління ДФС у Київській області має правовий статус контролюючого органу, і є учасником справи про банкрутство, незважаючи на те, що не зверталось з грошовими вимогами до боржника. Також скаржник звертає увагу на те, що процесуальні документи, надані головою ліквідаційної комісії, у тому числі заява про визнання боржника банкрутом, підписані за допомогою факсиміле, а отже, на його думку, вона не підписана особою, яка має право її підписувати, і підлягає поверненню. Крім того, скаржник зазначає, що його права порушені, так як головою ліквідаційної комісії не дотримано норм статей 101-111 ЦК України (т.3, а.с.215-218).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 обєднаної ДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі №922/4519/16 та закрити провадження у справі з підстав, наведених в апеляційній скарзі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, відповідно до вимог чинного ГПК України.

Інші кредитори та ліквідатор належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать відтиск штампу на останньому аркуші ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 та повідомлення про вручення поштового відправлення, проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка сторін не була визнана судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю ліквідатора боржника та представників інших кредиторів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника кредитора, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

22.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «НК-ГАРАНТ» звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про його банкрутство в порядку статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка обґрунтована тим, що 10.11.2016 загальними зборами учасників товариства прийнято рішення про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство, оскільки сума кредиторської заборгованості підприємства складає 508667,75грн., що значно перевищує вартість наявного майна підприємства та наявних коштів. При цьому вказує на те, що підприємство має непогашену заборгованість перед: ТОВ «Провід групп» за договором відступлення права вимоги від 15.10.2015 в сумі 490000,00грн., які не були перераховані протягом 30 днів у відповідності до умов договору; ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з податку на прибуток за 9 місяців в сумі 1800,00грн. Крім того, ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області звернулась до ТОВ «НК-ГАРАНТ» з заявою про визнання кредитором з кредиторськими вимогами у сумі 16867,75грн., які визнані боржником у повному обсязі. Також, вказує на те, що дебіторська заборгованість становить 500000,00грн., яку не вдалося стягнути з ТОВ «Компанія «АМІНА-ЛТД», у звязку з чим кредиторські вимоги на 8667,75грн. перевищують вартість майна та активів товариства (т.1,а.с.4,6).

З доданих до заяви документів вбачається, що загальними зборами учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ», оформленими протоколом від 10.08.2016, прийнято рішення про припинення діяльності ТОВ «НК-ГАРАНТ» у звязку з ліквідацією; призначення ліквідатором ОСОБА_3 та встановлений двомісячний строк для предявлення вимог кредиторів з моменту оприлюднення повідомлення про припинення юридичної особи; доручено ліквідатору провести всі ліквідаційні заходи ТОВ «НК-ГАРАНТ» відповідно до вимог чинного законодавства; прийняти на себе повноваження щодо управління товариством і почати роботу, керуючись наступним порядком та строком проведення ліквідаційної процедури, зокрема: повідомити державного реєстратора про прийняття рішення щодо ліквідації товариства; розмістити в друкованих засобах масової інформації повідомлення про припинення товариства та про порядок і строк зявлення вимог кредиторів; вчинити всі можливі заходи щодо виявлення кредиторів і дебіторів, а також письмово повідомити їх про припинення; вжити всіх заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості; виявити юридичні особи, учасником яких є ТОВ «НК-ГАРАНТ», та здійснити вихід з даних юридичних осіб; здійснити інвентаризацію майна і фінансових зобовязань товариства, основних фондів та нематеріальних активів, фінансових вкладень, товарно-матеріальних цінностей, незавершеного виробництва, грошових коштів і бланків документів суворої звітності, розрахунків тощо; здійснити оцінку майна товариства (до складання проміжного ліквідаційного балансу); провести формування ліквідаційної маси (до складання проміжного ліквідаційного балансу); якщо вартості ліквідаційної маси товариства буде недостатньо для задоволення вимог кредиторів товариство ліквідується в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; здійснити заходи щодо звільнення працівників товариства відповідно до законодавства України; вжити заходи, спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна товариства, що знаходиться у третіх осіб; з дня закінчення строку для предявлення вимог кредиторів скласти проміжний ліквідаційний баланс, який має містити відомості про склад майна товариства та перелік кредиторської заборгованості, встановивши порядок розрахунків відповідно до складеного балансу і чинного законодавства , подати баланс на затвердження учасникам товариства; здійснити виплати грошових сум кредиторам у порядку черговості, встановленої ст. 112 ЦК України, відповідно до складеного проміжного ліквідаційного балансу; у випадку недостатності коштів для задоволення вимог кредиторів, здійснити продаж майна товариства; закрити поточні рахунки, підготувати необхідні документи і здійснити зняття з обліку в цільових фондах та державній податковій інспекції, здати документи, що підлягають довгостроковому зберіганню в архівну установу, знищити печатку та штамп (після задоволення вимог кредиторів); після завершення розрахунків з кредиторами у встановленому порядку скласти проміжний ліквідаційний баланс, який подати на затвердження учасникам товариства з актом засідання ліквідаційної комісії для перевірки її діяльності і подальшого завершення ліквідаційної процедури тощо (т.1,а.с.12-13).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що на зборах був присутній єдиний учасник, який володіє 100% статутного капіталу ТОВ «НК-ГАРАНТ» ОСОБА_4 та запрошена ОСОБА_3

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 16.11.2010 керівником ТОВ «НК-ГАРАНТ» є ОСОБА_4, та з 11.08.2016 товариство знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності, головою ліквідаційної комісії з припинення є ОСОБА_3 (т.1,а.с.76-78).

01.10.2016 ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» видано наказ щодо використання факсиміле, відповідно до якого для правильності застосування і використання печатки-факсиміле з відображення підпису ліквідатора ОСОБА_3 та з метою належного проведення ліквідаційної процедури підприємства затверджено факсиміле з відображення підпису ОСОБА_3 Використання факсиміле з відображення підпису ліквідатора ОСОБА_3 покладено: особисто на ліквідатора товариства ОСОБА_3 або на уповноважених осіб, що можуть діяти в інтересах товариства на підставі наданих повноважень. Дозволено використання факсиміле при підписанні різноманітних запитів, заяв, довіреностей, інших документів, в усіх органах влади та управління, інших установах та організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, у тому числі в усіх без винятку судових установах (т.1,а.с.29).

Ліквідатором складені відомості без номерів та дат про всі рахунки, на яких обліковуються цінні патери, що належать боржнику, про перелік майна боржника та про перелік майна, що перебуває в заставі або є обтяженим, у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх імя або найменування, місцезнаходження або місце перебування, в яких зазначено, що у ТОВ «НК-ГАРАНТ» відсутні рахунки, на яких обліковуються цінні папери; не виявлено будь-яке рухоме чи нерухоме майно; майно, що перебуває в заставі або є обтяженим у інший спосіб, не виявлено (т.1,а.с.30).

Також, ліквідатором ОСОБА_3 складені довідки без номерів і дат: про перелік осіб, що мають невиконані зобовязання перед боржником, з якої вбачається, що у ТОВ «Компанія АМІНА-ЛТД» наявна заборгованість перед ТОВ «НК-ГАРАНТ» у сумі 500000,00грн. на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015 за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2014, строк виконання за яким настав 30.06.2016; про перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються ТОВ «НК-ГАРАНТ», у якій зазначено, що кредиторами боржника є: ТОВ «ПРОВІД ГРУПП» з розміром зобовязань у сумі 490000,00грн., згідно договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015, строк виконання за договором настав 30.06.2016, та ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з кредиторськими вимогами у розмірі 1800,00грн. та у розмірі 16867,75грн.(т.1, а.с.31,32).

03.10.2016 ТОВ «Провід Групп» звернулось ТОВ «НК-ГАРАНТ» з заявою про визнання кредиторських вимог у сумі 490000,00грн., які виникли на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015, та надало копію договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015, за умовами якого первісний позикодавець (ТОВ Провід групп) відступає, а новий позикодавець (ТОВ «НК-ГАРАНТ») набуває право вимоги, належне первісному позикодавцю у відповідності до п. 1,2.4 договору №2016вп/84 про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2014, укладеного між первісним позикодавцем та ТОВ Компанія Аміна-ЛТД, що створене та існує відповідно до законодавства України. Пунктами 2.1,2.2 цього договору визначено, що право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами в сумі 500000,00грн. Новий позикодавець сплачує первісному позикодавцю сплату за набуття права вимоги в сумі 490000,00грн. в готівковій або безготівковій формі (т.1,а.с.34-37).

Також, в матеріалах справи наявна фотокопія заяви про визнання кредитором ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на загальну суму 16867,75грн. (т.1, а.с.38,39).

26.10.2016 ліквідатором ОСОБА_3 видано наказ про призначення постійно діючої інвентаризаційної комісії №1 у складі ліквідатора ОСОБА_3 (т.1,а.с.47).

26.10.2016 ліквідатором ОСОБА_3 видано наказ про проведення інвентаризації, у якому зазначено: провести повну інвентаризацію активів та зобовязань товариства з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 26.10.2016 з обовязковим складанням відповідних інвентаризаційних описів; інвентаризацію провести в присутності матеріально- відповідальних осіб; матеріально-відповідальним особам всі документи про рух матеріальних цінностей, їх списання та матеріальні звіти надати до бухгалтерії не пізніше 26.10.2016; встановлено інвентаризаційній комісії в пятиденний строк після закінчення інвентаризації розглянути її результати та передати протокол на затвердження керівнику підприємства (т.1, а.с.48).

В інвентаризаційному описі основних засобів від 26.10.2016 ліквідатором зазначено, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на цінності здані в бухгалтерію та всі цінності, які надійшли під її відповідальність, оприбутковані, а ті, що вибули, списані в розхід. Інвентаризація розпочата 26.10.2016 та закінчена 26.10.2016. Проте, цей опис підписаний одноособово ОСОБА_3 та не містить інформації про передачу жодного документа до бухгалтерії (т.1,а.с.49).

З інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей від 26.10.2016, акту інвентаризації наявності грошових коштів, які знаходяться в касі та на розрахунковому рахунку від 26.10.2016, акту інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими дебіторами та кредиторами від 26.10.2016 вбачається, що у ТОВ «НК-ГАРАНТ» відсутнє будь-яке майно, оборотні та необоротні активи, грошові кошти. Вказані описи та акти складені та підписані одноособово ліквідатором боржника ОСОБА_3 (т.1, а.с.50-52).

Доказів, які б свідчили про подачу інвентаризаційних описів та актів на затвердження керівнику підприємства та їх затвердження, матеріали справи не містять.

Зі зведеної відомості результатів інвентаризації ТОВ «НК-ГАРАНТ» від 26.10.2016, складеної також одноособово ОСОБА_3, вбачається, що у товариства відсутні основні засоби, нематеріальні активи, грошові кошти та кошти на розрахунковому рахунку. Розмір дебіторської заборгованості становить 500000,00грн., кредиторської 508667,75грн. (т.1,а.с.53). Вказана відомість також не затверджена керівником ТОВ «НК-ГАРАНТ».

У листі від 04.11.2016 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку зазначила, що за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами станом на 30.09.2016, ТОВ «НК-ГАРАНТ» відсутнє серед власників, які володіють значним пакетом акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу) (т.1,а.с.42).

Листом від 03.11.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області повідомило ліквідатора ТОВ «НК-ГАРАНТ», що за даними інформаційного обліку воно не брало участі у створенні ТОВ «НК-ГАРАНТ» та це товариство не належить до сфери управління Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області. Інформація стосовно обєктів державного майна, які знаходяться в оперативному віданні вищезазначеного товариства, в регіональному відділенні відсутня (т.1, а.с.43).

Згідно з довідкою ПАТ «Акцент-Банк» на рахунок ТОВ «НК-ГАРАНТ» №4759, згідно звернення Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції від 05.11.2015 накладено арешт у розмірі 4224,47грн. (т.1, а.с.44).

На загальних зборах учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ» 10.11.2016, згідно протоколу, був присутній учасник ОСОБА_4, який володіє 100% Статутного капіталу, прийнято рішення затвердити проміжний ліквідаційний баланс від 10.11.2016 та звернутись до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ «НК-ГАРАНТ» (т.1,а.с.10).

10.11.2016 ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» ОСОБА_3 до головного управління статистики у Харківській області поданий фінансовий звіт субєкта малого підприємництва (баланс) станом на 31.12.2016, у якому визначений непокритий збиток товариства у розмірі 8700,00грн. (т.1,а.с.46).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2016 у справі №922/4519/16 прийнято заяву ТОВ «НК-ГАРАНТ» про порушення справи про банкрутство (т.1,а.с.2,3).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2017 у даній справі порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НК-ГАРАНТ» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.1, а.с.64-66).

Після порушення провадження у справі про банкрутство ліквідатором надано копію листа Головного управління ДФС у Харківській області від 08.11.2016, у якому зазначено, що у ТОВ «НК-ГАРАНТ» відкрито пять рахунків у ПАТ КБ «Приватбанк» та один у ПАТ «Акцент-Банк», та зазначено про відсутність інформації щодо наявності ліцензій у товариства (т.1, а.с.79).

Листом від 08.11.2016 Регіональний сервісний центр в Харківській області повідомив, що згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС транспортні засоби за ТОВ «НК-ГАРАНТ» не зареєстровані (т.1,а.с.80).

Листом від 07.11.2016 Харківська митниця повідомила, що ТОВ «НК-ГАРАНТ» не внесено до реєстру осіб, які здійснюють операції з товарами, інформація щодо заборгованості по сплаті обовязкових митних платежів в митниці відсутня (т.1, а.с. 81).

У листі від 06.12.2016 Головне управління держпраці у Харківській області зазначило про відсутність інформації щодо наявності зареєстрованих за ТОВ «НК-ГАРАНТ» великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування (т.1,а.с.93).

Листом від 16.11.2016 №31-20.08-3-4836/20-16 Управління Держгеокадастру в м. Харкові Харківської області повідомило, що в управлінні станом на 29.12.2012 не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельні ділянки за ТОВ «НК-ГАРАНТ» (т.1,а.с.101).

Згідно довідки ПАТ «Приватбанк» на рахунку ТОВ «НК-ГАРАНТ» №7849 відсутній залишок коштів (т.1, а.с.110).

Постановою місцевого господарського суду від 13.02.2017 визнано ТОВ «НК-ГАРАНТ» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; призначено ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» ОСОБА_3 (т.1,а.с. 118-121).

Ухвалою місцевого господарського суду від 30.05.2017 у даній справі задоволено заяву ліквідатора про затвердження реєстру вимог кредиторів ТОВ «НК-ГАРАНТ»; затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «НК-ГАРАНТ» в наступному складі: ТОВ «Провід Групп» - в сумі 490000,00грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів; ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області - в сумі 18667,75грн. 6 черга задоволення вимог кредиторів; ТОВ «НК Альфа-Нафта» - в сумі 2345,40грн. 6 черга задоволення вимог кредиторів (т.1, а.с.157,158).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 12 статті 6 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами частин 1,2 статті 95 «Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником» Закону про банкрутство якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Спрощена процедура банкрутства, що передбачена статтею 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення справи про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Відповідне правило передбачено частиною 3 статті 110 ЦК України, яка містить загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Як зазначено вище, з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство звернувся ліквідатор ТОВ «НК-ГАРАНТ» ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 110 ЦК юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

До матеріалів справи надано рішення загальних зборів учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ», оформлене протоколом від 10.08.2016, про припинення діяльності ТОВ «НК-ГАРАНТ» у звязку з ліквідацією; призначення ліквідатором ОСОБА_3 та встановлений двомісячний строк для предявлення вимог кредиторів з моменту оприлюднення повідомлення про припинення юридичної особи; доручено ліквідатору провести всі ліквідаційні заходи ТОВ «НК-ГАРАНТ» відповідно до вимог чинного законодавства; прийняти на себе повноваження щодо управління товариством і почати роботу, керуючись наступним порядком та строком проведення ліквідаційної процедури, зокрема: повідомити державного реєстратора про прийняття рішення щодо ліквідації товариства; розмістити в друкованих засобах масової інформації повідомлення про припинення товариства та про порядок і строк зявлення вимог кредиторів; вчинити всі можливі заходи щодо виявлення кредиторів і дебіторів, а також письмово повідомити їх про припинення; вжити всіх заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості; виявити юридичні особи, учасником яких є ТОВ «НК-ГАРАНТ», та здійснити вихід з даних юридичних осіб; здійснити інвентаризацію майна і фінансових зобовязань товариства, основних фондів та нематеріальних активів, фінансових вкладень, товарно-матеріальних цінностей, незавершеного виробництва, грошових коштів і бланків документів суворої звітності, розрахунків тощо; здійснити оцінку майна товариства (до складання проміжного ліквідаційного балансу); провести формування ліквідаційної маси (до складання проміжного ліквідаційного балансу); якщо вартості ліквідаційної маси товариства буде недостатньо для задоволення вимог кредиторів товариство ліквідується в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; здійснити заходи щодо звільнення працівників товариства відповідно до законодавства України; вжити заходи, спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна товариства, що знаходиться у третіх осіб; з дня закінчення строку для предявлення вимог кредиторів скласти проміжний ліквідаційний баланс, який має містити відомості про склад майна товариства та перелік кредиторської заборгованості, встановивши порядок розрахунків відповідно до складеного балансу і чинного законодавства , подати баланс на затвердження учасникам товариства; здійснити виплати грошових сум кредиторам у порядку черговості, встановленої ст. 112 ЦК України, відповідно до складеного проміжного ліквідаційного балансу; у випадку недостатності коштів для задоволення вимог кредиторів, здійснити продаж майна товариства; закрити поточні рахунки, підготувати необхідні документи і здійснити зняття з обліку в цільових фондах та державній податковій інспекції, здати документи, що підлягають довгостроковому зберіганню в архівну установу, знищити печатку та штамп (після задоволення вимог кредиторів); після завершення розрахунків з кредиторами у встановленому порядку скласти проміжний ліквідаційний баланс, який подати на затвердження учасникам товариства з актом засідання ліквідаційної комісії для перевірки її діяльності і подальшого завершення ліквідаційної процедури тощо (т.1, а.с.12-13).

Зі Статуту ТОВ «НК-ГАРАНТ» та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що єдиним засновником ТОВ «НК-ГАРАНТ» є ОСОБА_4, який також з 16.11.2010 є керівником товариства.

Таким чином, на загальних зборах засновників був присутній керівник товариства, який також є його єдиним учасником та зобовязаний володіти повною інформацією щодо господарської діяльності товариства.

Згідно з частиною 1 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

На виконання вказаних вимог ліквідатором 11.08.2016 передано державному реєстратору рішення засновників (учасників) (оригінал) для внесення в Єдиний державний реєстр запису про рішення щодо припинення юридичної особи та внесено запис про припинення юридичної особи.

Відповідно до частин 3,4 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що з заявами про визнання кредиторських вимог звернулись ТОВ «Провід групп», вимоги якого виникли на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015, та ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області за несвоєчасну сплату податку на додану вартість згідно податкового-повідомлення рішення від 31.05.2015 № на суму 2040,00грн. та по єдиному внеску на заробітну плату у розмірі 14827,75грн. (т.1, а.с.33-39).

Вказані вимоги визнані ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» у повному обсязі, про що зазначено у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство.

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання від керівника ТОВ «НК-ГАРАНТ» або іншої посадової особи первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, на підставі яких ліквідатор ТОВ «НК-ГАРАНТ» мав би можливість встановити наявність або відсутність заборгованості та її розмір перед вказаними особами.

Таким чином, ліквідатор ТОВ «НК-ГАРАНТ» визнав вимоги ТОВ «Провід групп» та ОСОБА_1 ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області без наявності будь-яких первинних документів на їх підтвердження.

Згідно з частиною 3 статті 110 ЦК України якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Відповідно до частини 1 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ», оформленим протоколом від 10.08.2016, зобовязано ліквідатора вжити всіх заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та заходи, спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна товариства, що знаходиться у третіх осіб (т.1, а.с. 12,13).

Ліквідатором боржника подано до матеріалів справи акт інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими дебіторами і кредиторами від 26.10.2016, у якому зазначено, що дебітором боржника є ТОВ «Компанія АМІНА-ЛТД» з розміром заборгованості у сумі 500000,00грн. (т.1,а.с.52).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідних дій щодо стягнення суми дебіторської заборгованості, що свідчить про порушення ліквідатором боржника вимог статті 111 ЦК України та невиконання рішення зборів учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ», оформленого протоколом від 10.08.2016.

Згідно із частинами 3, 4 статті 111 ЦК України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Пунктом 6 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 N 879 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за N 1365/26142, встановлено, що суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов'язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов'язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов'язання (непередбачені активи та зобов'язання) підприємства (застави, гарантії, зобов'язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Вищезазначене Положення встановлює, що інвентаризація активів та зобовязань включає в себе інвентаризацію основних засобів, матеріальних активів, незавершених капітальних інвестицій, запасів, біологічних активів, готівки, грошових коштів та їх еквівалентів, бланків документів суворої звітності, дебіторської та кредиторської заборгованості, витрат і доходів майбутніх періодів.

Відповідно до п.1 розділу ІІ вищезазначеного Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно. За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства. У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. До складу робочих інвентаризаційних комісій включаються представники апарату управління, бухгалтерської служби та досвідчені працівники підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

26.10.2016 ліквідатором ОСОБА_3 видано наказ про проведення інвентаризації, у якому зазначено: провести повну інвентаризацію активів та зобовязань товариства з перевіркою їх фактичної наявності станом на 26.10.2016 та обовязковим складанням відповідних інвентаризаційних описів; інвентаризацію провести в присутності матеріально відповідальної особи; встановлено інвентаризаційній комісії в пятиденний строк після закінчення інвентаризації розглянути її результати та надати протокол на затвердження керівнику підприємства (т.1, а.с.48).

Ліквідатором до заяви про порушення справи про банкрутство наданий інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 26.10.2016, який не містить жодної інформації, зокрема, про наявність чи відсутність у товариства товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку та по факту (т.1,а.с.49).

Також до заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ «НК-ГАРАНТ» ліквідатором надані акти інвентаризації наявності грошових коштів, які знаходяться в касі підприємства та на розрахункових рахунках, та розрахунків з постачальниками, покупцями та іншими дебіторами і кредиторами, які складені 26.10.2016 без участі матеріально відповідальної особи, одноособово ОСОБА_3 (т.1, а.с.50-53).

Проте, згідно довідки про рахунок та залишок коштів, наданої ПАТ Акцент-Банк, станом на 26.10.2016 на рахунок ТОВ НК-ГАРАНТ накладений арешт у розмірі 4224,47грн. (т.1, а.с. 44).

Також, згідно довідки Головного управління ДФС у Харківській області від 08.11.2016 у ТОВ НК-ГАРАНТ відкрито пять рахунків у ПАТ КБ Приватбанк, чотири з яких у гривнях та один у доларах США (т.1, а.с.79).

Проте, до заяви про порушення справи про банкрутство та до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом не надано інформації щодо залишку коштів та цих рахунках на момент порушення провадження у справі про банкрутство та доказів їх закриття, що свідчить про порушення вимог частин 3, 4 статті 111 ЦК України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про проведення інвентаризації на підставі первинних документів, як і доказів подачі цих актів інвентаризації на затвердження керівнику підприємства, як це визначено у наказі на проведення інвентаризації від 26.10.2016. Проте, матеріали справи свідчать про те, що ліквідатор мав можливість отримати первинні документи, оскільки під час прийняття засновником рішення про ліквідацію ТОВ НК-ГАРАНТ, який одночасно був керівником, на загальнтх зборах була присутня ліквідатор ОСОБА_3, яка відразу могла узгодити порядок та строк передачі первинних бухгалтерських документів та документів фінансової звітності.

Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи інвентаризаційні описи та акти інвентаризації, складені ліквідатором ОСОБА_3, за відсутності доказів отримання та дослідження первинних документів ТОВ «НК-ГАРАНТ» від керівника товариства, не свідчать про здійснення ліквідатором боржника належної та повної інвентаризації активів та зобовязань ТОВ «НК-ГАРАНТ», а вказують на те, що її проведення здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням загальних зборів ТОВ «НК-ГАРАНТ» від 10.08.2016 зобовязано ліквідатора, зокрема, виявити юридичні особи, учасником яких є ТОВ «НК-ГАРАНТ» та здійснити вихід з даних юридичних осіб; здійснити заходи щодо звільнення працівників товариства відповідно до законодавства (т.1,а.с.11-13).

Однак, ліквідатором не надано до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство жодних документів, які б свідчили про виконання ним рішення загальних зборів ТОВ «НК-ГАРАНТ» від 10.08.2016 в цій частині. Так, зокрема, ліквідатором не надано жодної інформації щодо наявності або відсутності працівників на підприємстві та проведення ним роботи щодо їх звільнення.

Відповідно до частини 7 статті 111 ЦК України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з частиною 10 статті 111 ЦК України до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази подання до органів фіскальної служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування звітів за останній звітний період та доказів проведення контролюючим органом позапланової перевірки, що свідчить про порушення вимог статті 111 ЦК України.

Крім того, зі Статуту ТОВ « НК-ГАРАНТ» вбачається, що товариство первісно було зареєстровано Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області, номер запису №0003488 (т.1,а.с.14-28). Проте, в матеріалах справи відсутні докази звернення до органів фіскальної служби та інших державних органів за місцем первинної і нинішньої реєстрації з метою отримання інформації щодо діяльності товариства та наявності у нього матеріальних та нематеріальних активів за місцем первинної реєстрації субєкта підприємницької діяльності.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч.8 ст.111 ЦК України).

Частиною 11 статті 111 ЦК України встановлено, що після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів.

Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника, відповідно до пункту 3 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До заяви про порушення справи про банкрутство від 22.12.2016 ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» не надано проміжного ліквідаційного балансу, а надано лише фінансовий звіт субєкта малого підприємництва станом на 31.12.2016, який поданий до органів статистики 10.11.2016 та який не відповідає вимогам частини 8 статті 111 ЦК України (т.1, а.с.46).

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про подання ліквідатором ТОВ «НК-ГАРАНТ» проміжного ліквідаційного балансу до податкових органів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за відсутності доказів дотримання вимог Цивільного кодексу України щодо ліквідації товариства, зокрема вжиття всіх необхідних заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, у тому числі за місцем попередньої реєстрації; закриття рахунків в банківських установах; повідомлення податкових органів про ліквідацію товариства; складання проміжного ліквідаційного балансу, на підставі якого можна зясувати питання про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів, відсутні правові підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

При порушенні провадження у справі та ухваленні постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури суд в обовязковому порядку повинен встановити активи і пасиви боржника, їх наявність або відсутність, розмір та безспірність вимог кредитора.

Враховуючи відсутність проміжного ліквідаційного балансу, доказів належного проведення інвентаризації всіх активів та зобов'язань боржника, виконання ліквідатором рішення загальних зборів учасників ТОВ «НК-ГАРАНТ», належних доказів наявності кредиторської заборгованості перед ТОВ «Провід групп», суд апеляційної інстанції вважає, що ліквідатором вчинені не всі дії, визначені нормами чинного законодавства, необхідні для порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 3 статті 11 Закону про банкрутство визначено перелік документів, які надаються до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що документи, які підтверджують дотримання ліквідаційною комісією (ліквідатором) всіх вимог ЦК України, ГК України щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не можуть бути надані суду після порушення справи, а тим більше після визнання боржника банкрутом, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

З матеріалів, доданих до заяви про порушення справи про банкрутство, вбачається, що ліквідатором боржника як на момент звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство, так і на момент прийняття оскаржуваної постанови не надано проміжного ліквідаційного балансу, доказів звернення та отримання від керівника ТОВ «НК-ГАРАНТ» будь-яких первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності та інших документів, необхідних для проведення інвентаризації, доказів вжиття заходів щодо виявлення майна боржника за місцем попередньої реєстрації товариства, довідки органів приватизації стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу, бухгалтерського балансу боржника на останню звітну дату, документів, які б підтверджували закриття рахунків товариства тощо.

Таким чином, заява про порушення справи про банкрутство подана в порушення приписів статті 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова про визнання боржника банкрутом є документом, який підтверджує неплатоспроможність боржника у справі про банкрутство, та враховуючи здійснення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою в порядку ст.95 Закону про банкрутство, суд при визнанні боржника банкрутом зобовязаний надати правову оцінку всьому здійсненому провадженню, починаючи з порушення провадження у справі. Однак, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не надав оцінку наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за ознаками ст.95 Закону про банкрутство шляхом перевірки дотримання заявником всіх необхідних передумов для звернення до суду, передбачених ст.ст.105,110,111 ЦК України. Також не надано аналізу активам та пасивам боржника, без чого неможливо зясувати питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів та, відповідно, визнання боржника банкрутом.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала про порушення провадження у даній справі про банкрутство від 26.01.2017 не була предметом оскарження. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне надати правову оцінку всьому здійсненому провадженню, починаючи з порушення провадження у справі.

Отже, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції без належного дослідження всіх обставин справи, повної та всебічної перевірки зібраних по справі доказів безпідставно порушив провадження у справі та визнав боржника банкрутом.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління ДФС у Київській області має право апеляційного оскарження з наступних підстав.

Положеннями статті 1 Закону про банкрутство встановлено, що учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Водночас, колегія суддів апеляційної зазначає, що вказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини 7 статті 111 ЦК України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

ВІдповідно до статті 41 ПК України контролюючим органам державою делеговано повноваження контролю та справляння податків з суб'єктів підприємницької діяльності.

Статтею 78 Податкового кодексу України, передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до п.п.78.1.7 документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної.

За приписами пункту 1.4 Порядку обліку платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), затвердженого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 №1562/20300, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

З інформації, наданої скаржником, вбачається що ТОВ НК-ГАРАНТ з 01.01.2014 перебуває на обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області як платник податку за неосновним місцем обліку (т.2, а.с.55).

Пунктом 7.3 наведеного вище Порядку встановлено, що у контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обовязки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.5 вказаного Порядку платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Таким чином, враховуючи особливості процедури банкрутства в порядку статті 95 Закону про банкрутство, правовий статус податкового органу як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства, судова колегія дійшла висновку, що ГУ ДФС у Київській області має право апеляційного оскарження постанови про визнання банкрутом у звязку з недотриманням боржником процедури банкрутства в частині повідомлення податкового органу про ліквідацію юридичної особи та вчинення дій, які перешкоджають (унеможливлюють) проведенню перевірки з метою встановлення наявності або відстуності заборгованості зі сплати податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхвного суду від 31.01.2018 у справі №911/2510/17.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Головного управління ДФС у Київській області підлягає задоволенню, постанову господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4519/16 слід скасувати як таку, що прийнята з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, провадження у справі слід закрити відповідно п. 2 ч.1 статті 231 ГПК України, статті 83 Закону про банкрутство.

Керуючись, ст.ст. 231, 269, 270, п.4 ч.1 ст.275, ч.1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України, ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Харківський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області задовольнити.

2.Постанову господарського суду Харківської області 29.08.2017 у справі №922/4519/16 скасувати.

3. Закрити провадження у справі №922/4519/16.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06.03.2018.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза