УХВАЛА

15 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1053/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Чумака Ю.Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги закритого акціонерного товариства "Одесакондитер"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду у складі Філінюка І.Г. - головуючого, Лавриненко Л.В., Лашин В.В. від 16 листопада 2017 року

за позовом фізичної особи - підприємця Домакова М.Ю.

до закритого акціонерного товариства "Одесакондитер"

про стягнення 130 220,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2017 року закрите акціонерне товариство "Одесакондитер" (далі - скаржник) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2017 року у даній справі, при цьому провадження за касаційною скаргою у Вищому господарському суді України порушено не було.

Вказану скаргу разом зі справою № 916/1053/17 на виконання Розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15 грудня 2017 року № 38-р передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) Суд зазначає, що подана скарга не відповідає тим вимогам, що до неї ставились чинним на час звернення процесуальним законом з огляду на таке.

Положення пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15.12.2017) вимагають, що касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального права чи процесуального права. При цьому частина 5 вказаної статті містить пряму заборону на посилання в касаційній скарзі на недоведеність обставин справи.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про порушення або неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, не посилаючись при цьому на недоведеність певних обставин справи.

Одночасно частина 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) чітко встановлює межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Натомість зміст поданої скарги зводиться до викладу скаржником обставин справи, цитування норм чинного законодавства та наведення доводів, які взагалі не можуть оцінюватися касаційним судом в силу його повноважень, оскільки по суті є проханням про додаткову перевірку доказів та їх переоцінку, що не може бути визнано належним обґрунтуванням касаційної скарги в розумінні наведених положень статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15.12.2017) та, відповідно, унеможливлює реалізацію судом касаційної інстанції своїх повноважень при перегляді судового рішення за такою скаргою.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд як джерелом права також керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" де Суд дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

За приписами пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тобто підстави аналогічні тим, що закріплювалися у пункті 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15.12.2017).

Якщо частини 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) надають право скаржнику на виправлення допущених при поданні касаційної скарги недоліків, то частина 4 цієї ж статті є імперативною, не передбачає такого права і застосовується Судом у разі виявлення недоліків, що підпадають під її дію.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до поданої касаційної скарги наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) у вигляді повернення скарги без розгляду.

Керуючись підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 234, 287, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтями 107 - 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15.12.2017), Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2017 року у справі №916/1053/17 разом з доданими матеріалами повернути скаржникові без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Чумак Ю.Я.