ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3763/17

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг

(02160, м. Київ, просп. Возєднання, 15, )

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ

(73003, АДРЕСА_1, )

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер

(07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, )

про стягнення заборгованості, штрафних санкцій

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 23.10.2017);

відповідача 1 не зявився;

відповідача 2 не зявився;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ та Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер про солідарне стягнення 94983,00 грн., з яких: 75567,78 грн. основний борг, 14168,95 грн. штраф, 3146,93 грн. відсотки річних, 2099,34 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 грошових зобовязань за договором поставки № АП-11-0262 від 02.06.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2017 порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд призначено на 26.12.2017.

22.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 27359/17).

22.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення позивача (вх. № 27357/17).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2017 задоволено заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відкладено підготовче засідання у справі на 30.01.2018.

27.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

30.01.2018 через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 2040/18) від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.01.2018 відкладено підготовче засідання у справі на 15.02.2018.

05.02.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 2384/18), у звязку з її відповідністю вимогам статті 46 Господарського процесуального кодексу України, заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом, у справі розглядаються остаточні позовні вимоги: 4568,54 грн основного боргу, 4968,84 грн. відсотків річних, 3349,83 грн пені, 14168,95 грн штрафу.

15.02.2018 ухвалою господарського суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 06.03.2018.

06.03.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 4605/18).

У судове засідання з розгляду справи по суті 06.03.2018 зявився представник позивача, підтримав позовні вимоги повністю, представники відповідачів не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Належне повідомлення судом про судові засідання відповідача - 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ, підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень суду ПАТ «Укрпошта» його уповноваженому представнику.

Також, суд дійшов висновку про належне повідомлення про судові засідання відповідача- 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю Сендер, з огляду на таке.

Судом враховано, що ухвали суду про призначення судових засідань направлені судом на адресу відповідача - 2, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 07400, Київська область., м. Бровари, вул. Київська, буд 290, згідно з наявним у матеріалах справи витягом № НОМЕР_1 станом на 15.12.2017, та повернуті ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причини «за закінченням встановленого строку зберігання».

За приписом пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача - 2 про розгляд справи щодо нього у господарському суді.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.03.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південна Українська Соєва Компанія» (далі відповідач-1) укладено договір поставки № АП-11-0262 від 02.06.2017 (далі Договір).

Крім того, між позивачем і відповідачем - 1 до Договору укладено додаткові договори № АП-11-0262ДС1 від 23.06.2017 та № АП-11-0262ДС2 від 03.07.2017.

Згідно з пунктом 1.1 Договору продавець зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти й оплатити засоби захисту рослин (далі-товар).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахування фактичного курсу купівлі долара США (USD) на дату оплати.

Згідно з пунктом 2.2.1 Договору фактичний курс купівлі долара США (USD) на дату складання цього Договору становить 26.3 грн./долара США(USD).

Відповідно до пункту 5.1 Договору сторони відповідають за невиконання або неналежне виконання зобовязань, за цим договором і чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 5.2 Договору покупець повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 5.4 Договору, у випадку прострочення виконання зобовязання більше, ніж 10 днів, винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 15 % від ціни Договору.

Згідно з пунктом 5.5. Договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та девяносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення девяноста календарних днів.

На виконання Договору, позивач передав, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними: № АП-11-0343 від 02.06.2017 на суму 45499,00 грн, № АП-11-0424 від 26.06.2017 на суму 18234,72 грн, № АП-11-0443 від 03.07.2017 на суму 30726,00 грн., тобто, всього на суму 94459,72 грн.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сендер» (далі відповідач-2) укладено договір поруки № 11-0038 від 04.07.2017 (далі Договір поруки).

Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків Товариством з обмеженою відповідальністю «Південна Українська Соєва Компанія» за договорами, передбаченими розділом 2 цього Договору поруки.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки під основним договором в цьому договорі розуміють Договір поставки № АП-11-0038 від 06.03.2017 та Договір поставки № АП-11-0262 від 02.06.2017.

Станом на 27.11.2017 сума боргу за даними договорами становить 75567,78 грн.

У звязку з тим, що відповідач-1 допустив прострочення виконання зобовязання, 13.10.2017 відповідачу-2 предявлено вимогу про оплату суми боргу.

22.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 27359/17) у звязку з тим, що відповідач-1 здійснив повну оплату основного боргу за Договором в розмірі 75567,78 грн.

Крім того, позивач зазначив, що оплата здійснена двома платежами (платіжне доручення № 208 від 20.12.2017 на суму 250000,00 грн., з призначенням платежу часткова оплата згідно з договором № АП-11-0038 від 06.03.2017 та платіжним дорученням № 207 від 20.12.2017 на суму 121783,70 грн з призначенням платежу часткова оплата згідно з договором № АП-11-0038 від 06.03.2017), розміри платежів за якими не відповідають та не співвідносяться з призначенням платежу. Позивач на підставі пункту 5.6 Договору зарахував сплати за вказаними платіжними дорученнями в якості оплат основного боргу за вказаними договорами.

Також, позивачем надані письмові пояснення (вх. № 27357/17) в яких зазначено, що на рахунок позивача від відповідача-1 надійшли грошові кошти у сумі: 92945,92 грн., з них: за договором № АП-11-00-38 від 06.03.2017 74053,98 грн та за Договором № АП-11-0262 від 02.06.2017 - 18891,94 грн.

У звязку з чим, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають зменшенню та заявляє до солідарного стягнення з відповідачів курсової різниці у розмірі 4568,54 грн, відсотків річних у розмірі 4968,84 грн, пені у розмірі 3349,83 грн та штрафу у розмірі 14168,95 грн (розрахунок наявний у матеріалах справи, арк. 78).

Відповідачі участі представників у судових засіданнях не забезпечили, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати за договорами суду не надали.

Отже, факт порушення відповідачами зобовязань судом встановлений та по суті відповідачами не спростований.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно з статтею 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з пунктом 5.2 Договору покупець повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З огляду на вказане, позивачем розрахована сума пені за прострочення виконання зобовязання, таким чином: 75567,78 (сума боргу станом на 21.10.2017)*25(подвійна ставка НБУ)*6(кількість днів)/100/365= 310.55 грн, 75567,78 грн*27*32/100/365=1788,78 грн, тобто, разом 310,55 грн + 1788,78=2099,34 грн.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 5.5. Договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений покупцем та девяносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення девяноста календарних днів.

З огляду на вказане, позивачем розрахована сума 40 % річних за прострочення виконання зобовязання, таким чином: 75567,78*40*38/100/365=3146,93 грн.

При цьому, судом враховано правову позицію, що викладена у пункті 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», де визначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі, в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 5.4 Договору у випадку прострочення виконання зобовязання більше ніж 10 днів винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 15 % від ціни Договору.

З огляду на вказане, позивачем розрахована сума штрафу за прострочення виконання зобовязання, таким чином: 94459,72 *15% = 14168, 95 грн.

Крім того, пунктом 2.2 Договору передбачено, що при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу купівлі долара США (USD) на дату оплати.

Згідно з пунктом 2.2.1 Договору фактичний курс купівлі долара США (USD) на дату складання цього Договору становить 26.3 грн./долара США(USD).

З огляду на вказане, позивачем перерахована сума вартості товару із врахуванням фактичного курсу купівлі долара США(USD), таким чином: 75567,78/28,0/26,3=80136,32 грн 75567,78 грн = 4568,54 грн., а також надано довідку банку, що погоджений умовами Договору, з інформацією про фактичний курс покупки долара США (USD) станом на дату оплати відповідачем-1 основного боргу.

Розрахунок позивача про стягнення суми курсової різниці в розмір 4568,54 грн, відсотків річних в розмірі 4968,84 грн, пені в розмірі 3349,83 грн, штрафу в розмірі 14168,95 грн, судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично вірним.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати у справі, що складаються з судового збору, що сплачений позивачем у розмірі 1600,00 грн, покладаються на відповідачів солідарно, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг до Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ та Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер про стягнення заборгованості, штрафних санкцій задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ (73003, АДРЕСА_1, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (02160, м. Київ, просп. Возєднання, 15, ) 4568,54 (чотири тисячі пятсот шістдесят вісім гривень пятдесят чотири копійки) основного боргу з урахуванням курсової різниці, 4968,84 (чотири тисячі шістдесят вісім гривень вісімдесят чотири копійки) відсотків річних, 3349,83 (три тисячі триста сорок девять гривень вісімдесят три копійки) пені, 14168,95 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень девяносто пять копійок) штрафу, 1600,00 (одну тисячу шістсот гривень) судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.03.2018.

Суддя С.О. Саванчук