УХВАЛА

м. Київ

14.03.2018Справа № 910/19449/17

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі №910/19449/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дверний олімп» про стягнення 20350 грн., без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дверний олімп» про стягнення 20350 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2017 у справі №910/19449/17 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 було відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

13.03.2017 року через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про повернення судового збору в розмірі 1600 грн. сплаченого на підставі квитанції №0.0.884805506.1 від 02.11.2017.

Розглянувши вказану заяву ОСОБА_1, суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні виходячи з наступного.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

За приписами ст.7 вказаного нормативно-правового акту сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі. У такому випадку сплачена сума судового збору повертається в повному обсязі.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно положень п.2.6.12. Інструкції з діловодства в господарських судах України від 20 лютого 2013 року N 28, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 N 28, ухвала про повернення судового збору підписується у двох примірниках та засвідчується гербовою печаткою суду, а у випадку викладення більш ніж на одному аркуші - нумерується та прошивається. Один примірник ухвали направляється заявникові супровідним листом із оригіналом платіжного документа, а другий долучається до матеріалів справи.

Таким чином, виходячи з п.2.6.12 Інструкції слідує, що примірник ухвали про повернення судового збору направляється заявникові супровідним листом із оригіналом платіжного документа.

З викладеного випливає, що необхідним є встановлення обставин як наявності так і подання заявником оригіналу платіжного документа, що свідчить про сплату судового збору, який, в той же час, повертається заявникові разом з ухвалою про повернення судового збору.

Як встановлено судом, до вищевказаної заяви ОСОБА_1 в якості доказу сплати судового збору додано незасвідчену копію квитанції №0.0.884805506.1 від 02.11.2017.

Відтак, суд зазначає, що для повернення судового збору заявнику необхідно подати до суду оригінал платіжного документа на підтвердження здійсненої оплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про повернення суми сплаченого судового збору на підставі квитанції №0.0.884805506.1 від 02.11.2017.

Разом з тим, суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду із відповідною заявою про повернення судового збору у разі виправлення допущенних недоліків.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про повернення судового збору є виконавчим документом.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону визначено вимоги до виконавчого документа.

Так, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Таким чином, у разі повторного подання до господарського суду заяви про повернення судового збору заявнику у заяві необхідно зазначити: прізвище, ім'я та по батькові, адресу місця проживання, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Дата підписання: 14.03.2018.

Суддя Я.В. Маринченко