ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/578/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Неверовська Л.М., судді Максимів Т.В. , судді Фанда О.М. , секретар судового засідання Дзіворонюк М.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська Інноваційна Компанія", вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93404

до відповідача: Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України" вул. Є. Петрушевича, 1, м. Івано-Франківськ, 76004

про стягнення заборгованості за кредитним договором № 012 від 09.04.2012 у розмірі 2533341 грн. 27 коп., з яких 1266357 грн. 90 коп. заборгованість за кредитом, 834867 грн. 85 коп. заборгованість за процентами, 432115 грн. 52 коп. пеня;

за участю:

від позивача: Косар М.Є. - представник, (довіреність № 018/02 від 23.01.18);

від відповідача: Олійник Т.В. - начальник юридичного відділу Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", (довіреність № 12 від 20.11.17).

Встановив: ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулась із позовом до дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" про стягнення заборгованості у розмірі 2533341, 27 грн.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням умов укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" умов кредитного договору №012 про відкриття відновлювальною кредитної лінії та додаткових угод, укладених між сторонами в подальшому. Виконання зобов'язань кредитором щодо надання кредитних коштів позичальнику підтверджується платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви.

Враховуючи те, що позивачем ПАТ "Українська інноваційна компанія" здійснено перейменування юридичної особи, ідентифікаційний код залишився незмінним, позивач є правонаступником ПАТ "Український інноваційний банк".

Позичальник у встановлений строк кредит у повному обсязі не повернув, проценти за користування ним також у повному обсязі не сплатив, обумовлений порядок виконання зобов'язань порушив.

Станом на 01.01.2017 року загальна заборгованість відповідача становить 2533 341,27 грн. з яких: 1 266 357, 90 грн. - заборгованість за кредитом; 834 867,85 грн. - заборгованість за процентами; 432 115,52 грн. - пеня.

У заяві від 08.08.17 (вх.№12465/17 від 08.08.17) зазначає про те, що до матеріалів справи додано розрахунок суми заявленої до стягнення, що відображає розрахунок основної заборгованості за кредитом, розрахунок заборгованості за процентами та розрахунок пені за кредитом і процентами, що грунтується виходячи з п.3.1 Додаткової угоди №14 від 29.12.2014р. до Кредитного договору №012, де сторони підтвердили заборгованість станом на 29.12.2014р. в розмірі 3 230 656, 03 грн. та погодили графік її погашення по 31.12.2015 року. Саме по результатах погашення цієї суми обчислена сума процентів в розмірі 30% відповідно до умов нарахування, встановлених п.3.4.1 додаткової угоди №14 - щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом з дати її виникнення, зокрема, з 01.04.2015р. до суми 3 166 357,90 грн. і надалі за спаданням по мірі погашення заборгованості.

Сума пені розрахована відповідно до п.п.6.3,6.4 Кредитного договору № 012, згідно яких пеня нараховується на суму несплачених і несвоєчасно сплачених процентів та простроченої заборгованості з розрахунку фактичної кількості прострочених днів в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в період нарахування. Саме по результатах погашення цієї суми обчислена сума процентів в розмірі 30% відповідно до умов нарахування, встановлених п.3.4.1 додаткової угоди №14 - щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом з дати її виникнення, зокрема, з 01.04.2015р. до суми 3 166 357,90 грн. і надалі за спаданням по мірі погашення заборгованості.

Сума пені розрахована відповідно до п.п.6.3, 6.4 Кредитного договору № 012, згідно яких пеня нараховується на суму несплачених і несвоєчасно сплачених процентів та простроченої заборгованості з розрахунку фактичної кількості прострочених днів в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в період нарахування.

Згідно п.6.5, пеня нараховується за весь час існування простроченої заборгованості до моменту виконання простроченого зобов'язання.

Згідно з ч.2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому, стягнення неустойки(пені,штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, наданий розрахунок пені не перевищує встановленого законом річного строку нарахування пені.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується також випискою по особових рахунках за період з часу видачі кредиту за кредитним договором №012 від 09.04.2012року.

Представником позивача надано суду Статут ПАТ "Український інноваційний банк" та довіреності на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від його імені представляти інтереси банку, в т.ч. по укладенню та підписанню договорів. По Івано-Франківському регіону філії (чи іншої юридичної особи) ПАТ "Укрінбанку" не було створено, кредитні договори та всі додаткові угоди до нього укладались безпосередньо з ПАТ "Укрінбанк", від імені якого підписували по довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішення про скасування банківської ліцензії немає, було рішення про введення тимчасової адміністрації та ліквідацію банку і відкликання в зв'язку з цим ліцензії у ПАТ "Укрінбанк", проте внаслідок оскарження та визнання незаконним рішення про введення тимчасової адміністрації та ліквідацію банку, банк не було ліквідовано, тимчасову адміністрацію не введено, ПАТ "Укрінбанк" змінив назву на ПАТ "Українська інноваційна компанія" та виключив з переліку діяльності надання банківських послуг, а на здійснення іншого переліку виду діяльності, передбаченої Статутом, як і повернення власних коштів від позичальників, ліцензії не потрібно.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позов від 08.08.17 (вх.№12509/17 від 08.08.17) (а.с.263-265, т.1) зазначає про те, що позов необгрунтований і передчасний, відповідачем не підписувались угоди про зміну сторін у зобов'язанні правонаступником ПАТ "Укрінбанк". Більше того, така заміна і є неможливою, в силу вимог тендерного законодавства, а отже позивач не отримав права вимагати спірних коштів за тендерним договором.

Позивач не має права вимагати стягнення за кредитним договором, оскільки не є банком та фінансовою установою взагалі, а законодавство передбачає спеціальні вимоги до сторони кредитних договорів. Таким чином, позивач втратив у цих відносинах спеціальну правосуб'єктність.

Зазначає, що належні докази видачі кредиту відсутні, а одже відсутні вмотивовані причини його стягнення. Такими документами можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у встановленому законом порядку, письмові заяви відповідача про видачу кредиту, відповідно до п.3.3.1 Договору.

Надані позивачем таблиці розрахунків заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно часткового погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Зазначає, що вірним способом захисту є заміна сторони у зобов'язанні та звернення стягнення на заставлене майно, а не стягнення (оскільки стягнення можливе лише стороною у зобов'язанні і виключно за рахунок заставного майна, майнових прав).

Також вказує, що термін надання кредиту не міг бути продовжений додатковими угодами з огляду на вимоги тендерного законодавства та враховуючи той факт, що послуги на момент продовження терміну їх надання були вже надані повністю, а зміна терміну надання послуг після їх надання - не допускається.

Крім того, відповідач є дочірнім підприємством умови діяльності якого визначаються, зокрема статутом, який затверджується засновником - ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", внутрішніми нормативними та іншими документами.

11.02.2012 наказом ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" №127 затверджено Положення про порядок договірної роботи дочірніми підприємствами ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", яким встановлено наступне.

Згідно з п. 2.8 Положення будь-які зміни та доповнення до укладених договорів оформлюються у вигляді додаткових угод (додаткових договорів, додатків). Додаткові угоди (додаткові договори, додатки) до договорів дочірніх підприємств погоджуються та укладаються у тому ж порядку, що й основний договір.

Пунктом 3.1 Положення визначено перелік договорів, які повинні бути погодженими з Компанією.

Виходячи із наведеного вище, до таких договорів належить і кредитний договір та, як наслідок, усі додаткові угоди, договори, додатки тощо.

Пунктами 2.4-2.7, 3.2, 3.3 Положення встановлено, що проекти таких документів мають бути погоджені (шляхом візування) із відповідними працівниками підприємства, після чого вони подаються для погодження Компанії. В свою чергу, Компанія протягом 5 днів надсилає підприємству лист-погодження або лист-відмову.

Відповідач та його засновник не надавали своєї згоди на відступлення права вимоги за Основним договором у відповідності до вимог установчих та нормативних документів. В цьому випадку будь-які дії, домовленості посадових осіб позивача щодо підписання додаткових угод, що вчинені за відсутності відповідних повноважень є нікчемними.

Додаткові угоди про продовження нікчемні, оскільки тендерне законодавство забороняє зміну умов договору протягом всього часу його виконання (термін надання послуг, погашення кредиту, строк дії договору, тощо є істотними умовами будь-якого кредитного договору), а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Також відповідач заявляє про застосування строку позовної давності (а.с. 265 т.1).

Кошти отримані у 2012 році із терміном погашення - протягом 2012-2013 років. Строк позовної давності на їх стягнення закінчився. Переривання не відбувалося - додаткові угоди про продовження нікчемні виходячи із вищенаведеного та оскільки тендерне законодавство забороняє зміну умов договору протягом всього часу його виконання (термін надання послуг, погашення кредиту, строк дії договору, тощо є істотними умовами будь-якого кредитного договору. Таким чином, подавши цей позов в червні 2017 року, позивач пропустив строк позовної давності для захисту свого порушеного права.

Розгляд судом заяв клопотань сторін.

Під час підготовчого провадження відповідачем заявлені клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення інших пов"язаних справ, в задоволенні яких судом відмовлено в зв"язку із необгрунтованістю, про що суд постановив ухвали без виходу до нарадчої кімнати, які занесені до протоколу підготовчого засідання.

Під час розгляду справи по суті, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву вих. № 09-02/363 від 01.03.18 (вх. № 3611/18 від 02.03.18) про залучення третьої особи до участі у справі та заяву вих. № 09-02/360 від 01.03.18 (вх. № 3610/18 від 02.03.18) про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, враховуючи недоведеність представником відповідача поважності причин неподання заяви вих. № 09-02/363 від 01.03.18 (вх. № 3611/18 від 02.03.18) про залучення третьої особи до участі у справі в підготовчому провадженні, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 207, дійшов висновку про залишення вказаної заяви без розгляду, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 06.03.2018 представник відповідача заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи.

Суд, враховуючи положення ст. 207 ГПК України, а також, беручи до уваги, що подане клопотання уже було вирішено, залишив без розгляду усне клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 06.03.2018 судом заслухана заява вих. № 09-02/360 від 01.03.18 (вх. № 3610/18 від 02.03.18) про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позиція представника відповідача висловлена усно і позиція самого відповідача, викладена письмово у заяві суттєво різняться. Крім того, за змістом письмової заяви неможливо визначити, що саме просить відповідач: залишити позов без руху чи залишити позов без розгляду. Вказана заява залишена судом без розгляду, про що постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання.

Обставини встановлені судом.

09.04.2012 між ПАТ "Український інноваційний банк" (Банк) та відповідачем (Позичальник) було укладено Кредитний договір №012, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит в розмірі 10000000 грн. на термін до 04.04.2013 р. (включно).

Відповідно до п. 3.2.1 договору, кредит використовується Позичальником на поповнення оборотних коштів.

Згідно п. 3.4.1 договору, Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі 20% річних в гривні. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту. Проценти за кредитом нараховуються за період, що розпочинається з дати виникнення заборгованості за кредитом по обліку банку, яка виникла в межах заборгованості по кредиту і закінчується останнім календарним днем поточного місяця, за який нараховуються проценти. Будь-який наступний період нарахування процентів у подальшому є період з першого по останній календарний день поточного місяця та до повного погашення заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів не враховується день надання та день повернення кредиту. Фактично нараховані проценти позичальник зобов'язаний сплачувати з 1 по 10 календарний день (включно) кожного наступного місяця, за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, відповідно до встановленого порядку.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у разі порушення строків сплати процентів за кредитом, Позичальник сплачує пеню. Пеня нараховується на суму несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 6.4 договору, у разі порушення граничного терміну повернення кредиту Позичальник сплачує пеню. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості, починаючи з дати її виникнення до дати повернення кредиту, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що договір залишається чинним до дати повної сплати Позичальником заборгованості за кредитом, процентів та інших платежів за цим договором відповідно до умов цього договору.

В подальшому ПАТ "Укрінбанк" та відповідач уклали додаткові угоди щодо граничного терміну погашення кредиту, строків сплати процентів та умов надання кредиту, граничного терміну надання кредиту, інших умов.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Кредитного договору №012 від 09.04.2012 р. ПАТ "Укрінбанк" було видано відповідачу кредитні кошти у розмірі, передбаченому договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що Позичальник, в порушення умов вказаного договору, допустив прострочення виконання договірних зобов'язань.

Станом на 01.01.2017 року загальна заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, пені становить 2533 341,27 грн. з яких: 1266357, 90 грн. - заборгованість за кредитом; 834867,85 грн. - заборгованість за процентами; 432115,52 грн. - пеня.

При розгляді справи колегією суддів встановлено, що постановою Національного банку України №934 від 24.12.2015 р. ПАТ "Укрінбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 р. №239 було запроваджено тимчасову адміністрацію й призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національним банком України 22.03.2016 р. було винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк". Того ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно зазначеного рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Укрінбанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Укрінбанк".

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р. у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 р. та Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р., визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24.12.2015 р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних", визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згодом, постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 р. по справі №21-3926а16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 р. й Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

В подальшому ПАТ "Українська інноваційна компанія" подано позов до Окружного адміністративного суду міста Києва до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №826/14033/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018, позов задоволено.

На час розгляду справи №909/578/17 вищевказана адміністративна справа №826/14033/17 не переглянута в касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 13.07.2016 р. назву ПАТ "Укрінбанк" змінено на ПАТ "Укрінком", про що було внесено відповідні відомості до відповідного державного реєстру. Цім же рішенням було змінено й види діяльності товариства, зокрема, виключено такий вид діяльності, як діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, код 64.99 надання інших фінансових послуг.

Окрім цього рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 року, змінено найменування товариства як юридичної особи з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 р., ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків ПАТ "Український інноваційний банк".

За твердженням позивача сукупність вищезазначених обставин вказує на те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", а відтак наділено повноваженнями на звернення до суду з вимогами, що містяться в заявленому позові.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про акціонерні товариства", Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", "Положення про застосування Національним банком України заходів впливу" (затверджене Постановою Правління НБУ від 17.08.2012р. № 346; зареєстровано в Мінюсті України 17.09.2012 р. За № 1590/21902), "Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів" (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 вересня 2011 року № 306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2011 року за № 1203/19941).

Застосовуючи норми права до спірних правовідносин, керуючись частиною 4 статті 236 ГПК України, суд також врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у аналогічній справі №910/7828/17 (реєстраційний номер 72403249 у Єдиному державному реєстрі судових рішень) за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ПАТ "Оболонь" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно статті 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності.

Відповідно до частини 6 статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства" особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм цього Закону з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, норми законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, мають перевагу.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити назву його типу (публічне чи приватне) і організаційно-правової форми (акціонерне товариство). Товариство може мати скорочене найменування українською мовою, повне та скорочене найменування іноземною мовою (мовами).

Словосполучення "акціонерне товариство" та похідні від нього у своєму найменуванні можуть використовувати лише юридичні особи, які зареєстрували в установленому порядку випуск власних акцій та функціонують відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, та юридичні особи - корпоративні інвестиційні фонди, які створені та функціонують відповідно до законодавства, що регулює діяльність у сфері спільного інвестування.

Відповідно до частини 5 статті 336 Господарського кодексу України умови та порядок створення, державної реєстрації, ліцензування діяльності та реорганізації банків, вимоги щодо статуту, формування статутного капіталу та інших фондів, а також здійснення функцій банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність. Законодавство про господарські товариства та про кооперацію поширюється на банки в частині, що не суперечить цьому Кодексу та зазначеному закону.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам, - є реорганізацією банку.

При цьому як реорганізація так і ліквідація банку передбачає погодження цих процедур НБУ (статті 28, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Водночас з огляду на зміст визначення терміну "реорганізація банку", що наводиться в зазначеному спеціальному Законі, тільки заходи з реорганізації передбачають правонаступництво. При ліквідації банківської установи, правонаступництво згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність", - відсутнє.

Окрім цього згідно частин 1-2 статті 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність" реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. Вказаний перелік є вичерпним. При цьому у разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.

Статтею 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачений обов'язок Правління банку протягом трьох робочих днів інформувати НБУ про наступні свої дії: звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; припинення банківської діяльності.

Згідно абзацу 3 статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зміни до статуту банку підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження НБУ. Національний банк України приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену у цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України у порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Постановою Національного банку України №934 від 24.12.2015 р. ПАТ "Укрінбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 р. №239 було запроваджено тимчасову адміністрацію й призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національним банком України 22.03.2016 р. було винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк". Того ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно зазначеного рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Укрінбанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Укрінбанк".

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р. у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 р. та Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р., визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24.12.2015 р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних», визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згодом, постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 р. по справі №21-3926а16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 р. й Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

В подальшому ПАТ "Українська інноваційна компанія" подано позов до Окружного адміністративного суду міста Києва до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №826/14033/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018, позов задоволено.

На час розгляду справи №909/578/17 вищевказана адміністративна справа не переглянута в касаційному порядку.

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 13.07.2016 р. назву ПАТ "Укрінбанк" змінено на ПАТ "Укрінком", про що було внесено відповідні відомості до відповідного державного реєстру. Цим же рішенням було змінено й види діяльності товариства, зокрема, виключено такий вид діяльності, як діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Окрім цього, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 року, змінено найменування товариства як юридичної особи з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 р., ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Проте, на думку господарського суду, виключення кредитною установою із своєї назви слова "банк" та з видів своєї діяльності "банківська діяльність" без дотримання процедури передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не дає підстави вважати її правонаступником кредитної установи (банку).

ПАТ "Укрінбанк" повинен був діяти відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про банки і банківську діяльність" і проводити будь-які зміни щодо своєї діяльності включаючи зміну назви, виключно після отримання на це згоди від НБУ.

Главами 2 та 3 розділу III "Положення про застосування Національним банком України заходів впливу" (затверджене Постановою Правління НБУ від 17.08.2012р. № 346; зареєстровано в Мінюсті України 17.09.2012 р. за № 1590/21902) регламентовано комплекс заходів, здійснення яких має передувати ліквідації банку за рішенням його власників.

Так, зокрема банк може бути ліквідований за рішенням загальних зборів учасників банку в порядку, передбаченому законодавством України та цим Положенням, та за згоди Національного банку.

Згода на ліквідацію банку за рішенням його власників надається у формі рішення Правління Національного банку.

Банк для отримання згоди подає до Національного банку такі документи:

а) рішення загальних зборів учасників про ліквідацію банку;

б) рішення загальних зборів учасників про обрання ліквідаційної комісії;

в) порядок ліквідації банку, затверджений загальними зборами учасників. Порядок ліквідації банку має містити інформацію про обсяги вимог кредиторів, передбачати перелік заходів щодо формування ліквідаційної маси, задоволення вимог кредиторів та містити строки виконання заходів;

г) інформацію про голову та членів ліквідаційної комісії щодо їх відповідності вимогам, установленим Законом про систему гарантування до ліквідатора та осіб, залучених до ліквідації.

Національний банк відмовляє в погодженні ліквідації банку за рішенням власників у разі виявлення ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Ліквідація банку з ініціативи власників починається з дати відкликання Національним банком банківської ліцензії, генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Голова ліквідаційної комісії очолює роботу ліквідаційної комісії.

У період тимчасової відсутності голови ліквідаційної комісії його обов'язки виконує заступник.

Ліквідацію відокремленого підрозділу банку здійснює призначена ліквідаційною комісією уповноважена особа - член ліквідаційної комісії згідно з відповідною довіреністю.

Ліквідаційна комісія (далі - ліквідатор) з дати відкликання Національним банком банківської ліцензії зобов'язана щомісяця (станом на 1 число) подавати Національному банку інформацію про стан виконання плану ліквідації банку (у тому числі про витрати, пов'язані з ліквідаційною процедурою, та про задоволення вимог кредиторів).

Строк ліквідації банку з ініціативи власників не може перевищувати строки ліквідації банку, установлені Законом про систему гарантування.

Процедура завершення ліквідації банку обумовлена вчиненням наступних дій.

Рішення щодо виключення відомостей про банк з Державного реєстру банків приймає уповноважена посадова особа Національного банку на підставі документів, передбачених законодавством України, отриманих від Фонду гарантування або ліквідаційної комісії банку, що ліквідується за рішенням власників.

При цьому пакет документів має містити:

а) для Фонду гарантування:

- рішення Фонду гарантування про затвердження ліквідаційного балансу;

- звіт уповноваженої особи Фонду гарантування про завершення ліквідації банку;

- акти про приймання-передавання документів банку до архіву Національного банку;

б) для ліквідатора банку, який ліквідується з ініціативи власників:

- протокол загальних зборів учасників банку з рішенням про затвердження ліквідаційного балансу;

- ліквідаційний баланс банку та звіт ліквідатора банку, засвідчені підписами ліквідатора, головного бухгалтера і відбитком печатки банку та затверджені загальними зборами учасників;

- відомість накопичених оборотів за балансовими та позабалансовими рахунками за весь період ліквідації банку;

- аудиторський висновок з аудиторським звітом про здійснення перевірки повноти та достовірності ліквідаційного балансу;

- оригінали установчих документів банку та свідоцтво про державну реєстрацію банку;

- інформацію про закриття накопичувального рахунку банку;

- акти про приймання-передавання документів банку до архіву Національного банку;

- повідомлення державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

Ліквідаційний баланс, складений у формі оборотно-сальдового балансу, засвідчується підписами ліквідатора, головного бухгалтера і відбитком печатки банку.

Звіт ліквідатора банку, у якому відображено, зокрема, проведену роботу щодо задоволення вимог кредиторів, засвідчується підписом ліквідатора і відбитком печатки банку.

Ліквідаційний баланс, додатки до нього та звіт ліквідатора банку надаються Національному банку на паперових носіях, прошнурованих разом з описом документів та супровідним листом, а також в електронному вигляді на оптичних або електронних носіях інформації (CD, DVD, карти пам'яті, флеш-пам'ять).

Національний банк має право вимагати додаткові документи, які підтверджують дані ліквідаційного балансу. Ліквідатор подає додаткові документи в строк не пізніше п'яти робочих днів з дати отримання запиту.

Водночас, відповідно до статей 7 та 13 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", який встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг, - юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

При цьому фінансова установа може розпочати надання фінансових послуг, лише якщо:

1) облікова і реєструюча система відповідає вимогам, встановленим нормативно-правовими актами;

2) внутрішні правила фінансової установи, узгоджені з вимогами законів України та нормативно-правових актів державних органів, що здійснюють регулювання та нагляд за ринками фінансових послуг;

3) професійні якості та ділова репутація персоналу відповідають встановленим законом вимогам.

Реорганізація та ліквідація фінансових установ відбуваються з додержанням вимог відповідних законів України та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.

Внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, яка є фінансовою установою, здійснюється на підставі витягу про її виключення з державного реєстру фінансових установ за формою, встановленою відповідним органом державного регулювання ринків фінансових послуг, та інших документів, перелік яких встановлений законом для державної реєстрації юридичних осіб.

З огляду на вищенаведені приписи відповідних нормативно-правових актів, що регламентують правовідносини у сфері діяльності банків та фінансових установ, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять, а позивач не надав доказів, які б вказували на правомірність переходу до нього прав та обов'язків банківської установи (правонаступництва після ПАТ "Український інноваційний банк"), адже зміна назви установи шляхом заміни слова "банк" на "компанія" не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою, якою на, думку позивача, він є на час розгляду справи в суді. Правонаступництво банківської установи відбувається лише в разі реорганізації останньої (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Судом встановлено, що Кредитний договір, укладений між публічним акціонерним товариством "Укрінбанк", як банківською установою, та відповідачем.

Згідно статті 1 Кредитного договору, визначення терміну "Кредит" трактується як капітал Банку у грошовій формі, що передається Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до положень статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою (стаття 512 Цивільного кодексу України).

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. І тільки в разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників (частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України).

Суд дійшов висновків про те, що правочин щодо заміни кредитора в зобов'язанні між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та публічним акціонерним товариством "Укрінком" відсутній; правонаступництво між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та публічним акціонерним товариством "Укрінком" не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутній, виконання обов'язку боржника поручителем, заставодавцем, третьою особою також не відбувалось.

Окрім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відсутній запис про те, що публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є правонаступником публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Згідно пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" одними із основних принципів державної реєстрації є об'єктивність, достовірність та повнота відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними.

Суд також зазначає, що згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, даною статтею встановлено конкретний перелік суб'єктів кредитних правовідносин: банк (інша фінансова установа) і позичальник.

Відповідно, надати кредит може виключно банк (інша фінансова установа) і вимагати повернення також може виключно банк (інша фінансова установа).

Обов'язковим суб'єктом банківських правовідносин є банк або інша фінансова установа, яка на підставі ліцензії НБУ здійснює банківські операції.

На відміну від інших учасників господарських правовідносин поряд із загальною банк має також і спеціальну правосуб'єктність, тобто здатність юридичної особи набувати прав та обов'язків та нести відповідальність, у зв'язку із здійсненням банківської діяльності. На відміну від загальної цивільної правоздатності банківська правоздатність виникає з моменту реєстрації банку НБУ та внесення його до реєстру банків. Банківська дієздатність виникає на підставі банківської ліцензії, виданої НБУ. Будь-які зміни в діяльності банку повинні відповідати вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність"та в обов'язковому порядку попередньо погоджуватись з НБУ.

На момент прийняття даного рішення у справі, позивач по-перше, не зареєстрований як банківська установа, а по-друге, у нього відсутня банківська ліцензія.

Чинне законодавство України, Закони України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 вересня 2011 року № 306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2011 року за № 1203/19941) не передбачає процедури відновлення банківської ліцензії після її відкликання на підставі ст.77 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

З урахуванням наведеного, позивач публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не може звертатися з позовами про повернення кредитів до державної реєстрації юридичної особи як банку і одержання банківської ліцензії.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню через відсутність визначених спеціальним законодавством доказів правонаступництва між позивачем та банківською установою як в частині стягнення основної суми заборгованості так і щодо процентів та пені, як похідних від зобов'язання основного.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у позові в зв"язку із недоведеністю позовних вимог, правила про позовну давність не підлягають застосуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

відмовити у позові Публічного акціонерного товариства "Українська Інноваційна Компанія" до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 012 від 09.04.2012р. у розмірі 2533341 грн. 27 коп., з яких 1266357 грн. 90 коп. заборгованість за кредитом, 834867 грн. 85 коп. заборгованість за процентами, 432115 грн. 52 коп. пеня.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.03.2018

Головуючий суддя Неверовська Л.М.

Суддя Максимів Т.В.

Суддя Фанда О.М.