РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"13" березня 2018 р. Справа № 902/1077/15

Суддя Рівненського апеляційного господарського суду Олексюк Г.Є. розглянувши заяву представника ТОВ "Водолій-ДВ" та ТОВ "Поділлялатінвест" Фролова В.О. про відвід суддів у справі №902/1077/15

за позовом Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України (м. Вінниця) в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України (м. Київ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (м. Вінниця)

до відповідачів: 1) Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області (м.Жмеринка, Вінницька обл.); 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-ДВ"; 3) товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" (смт. Тиврів, Вінницька обл.)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Гніванська міська рада Тиврівського району Вінницької області (м. Гнівань, Вінницька обл.); 2) Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (м. Вінниця)

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними договору оренди землі від 04.03.2009р., договору суборенди землі від 01.10.2009р. та зобов'язання ТОВ "Поділлялатінвест" передати земельну ділянку законному землекористувачу - Міністерству оборони України

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Вінницького гарнізону Центрального регіону України звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження від 23.02.2008р. №92, визнання недійсними договору оренди землі від 04.03.2009р., договору суборенди землі від 01.10.2009р. та зобов'язання ТОВ "Поділлялатінвест" передати земельну ділянку Міністерству оборони України.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.11.2017р. позов задоволено частково; провадження у справі в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області від 23.02.2009р. №92 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ФГ "Водолій-ДВ" на території Демидівської сільської ради" припинено. Визнано недійсним договір оренди землі від 04.03.2009р., укладений між Жмеринською районною адміністрацією та фермерським господарством "Водолій-ДВ". Визнано недійсним договір суборенди землі від 01.10.2009р., укладений між фермерським господарством "Водолій-ДВ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест". Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" передати земельну ділянку площею 399,9250 га, (кадастровий номер :03:001:0025) Міністерству оборони України. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Водолій-ДВ" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. розгляд апеляційних скарг відкладено на 12.03.2018р. об 11:30 год.

12.03.2018р. представником ТОВ "Водолій-ДВ" та ТОВ "Поділлялатінвест" Фроловим В.О. подано до суду заяву про відвід головуючому судді Розізнаній І.В. та судді Мельнику О.В. у даній справі у зв'язку із наявністю обставин, що викликають сумнів у їх неупередженості та об'єктивності при перегляді справи в апеляційному порядку. Обґрунтовуючи дану заяву представник посилається на ту обставину, що головуючий суддя Розізнана І.В. та суддя Мельник О.В. брали участь при вирішенні судових справ №924/654/13, №924/1755/14 та висловили свою правову позицію щодо правонаступництва Вінницького КЕЧ району. Окрім того, підставою для відводу суддів заявник зазначає, що суд не з'ясовує інформацію про правонаступництво Вінницького КЕЧ району та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця з урахуванням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 року за наслідками розгляду заяви представників ТОВ "Водолій-ДВ" та ТОВ "Поділлялатінвест" Фроловим В.О. про відвід, керуючись нормами ст. 39 ГПК України зупинено провадження у справі у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаних заяв.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 року визначено для розгляду заяв про відвід суддів Розізнаної І.В. та Мельник О.В., у справі № 902/1077/15 - суддю Олексюк Г.Є.

Суддя Олексюк Г.Є. розглянувши заяви представників ТОВ "Водолій-ДВ" та ТОВ "Поділлялатінвест" Фролова В.О. про відвід суддів Розізнаної І.В. та Мельник О.В. не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

В той же час, в силу положень ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.04.2014р. у справі №924/654/13 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.) залишено без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 10.07.2013р., яким задоволено позов Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького та визнано недійсним розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області №73/2012-р 14.02.2012 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП "Хмельницьке"; визнано недійсним Державний акт серії ЯЯ№338617 від 30.03.2012 р. на право постійного користування земельною ділянкою площею 593,1931 га, яка розташована за межами с. Кузьмин на території Кузьминської сільської ради Красилівського району, який (акт) зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №00009; визнано недійсним Державний акт серії ЯЯ№338222 від 30.03.2012 р. на право постійного користування земельною ділянкою площею 1983697 га, яка розташована за межами с. Яворівці на території Яворовецької сільської ради Красилівського району, який (акт) зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №00008.

Також постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р. у справі №924/1755/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.) залишено без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 18.10.2016р., яким відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 15.06.2011р. №78 "Про припинення права користування земельною ділянкою та надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам" в частині згідно додатку №2, що стосується надання товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницькбудінвест" під будівництво гаражів №1, 2, 3, 4 земельну ділянку площею 202 м2; про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 29.02.2012р. №35 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, оренду, надання земельних ділянок за технічною документацією юридичним особам, суб'єктам підприємницької діяльності, громадянам та внесення змін в рішення сесії міської ради" в частині згідно додатку №2, що стосується надання товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницькбудінвест" під будівництво гаражів №1, 2, 3, 4 земельну ділянку площею 202 м2 терміном на 3 роки; про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013р. №24 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, внесення змін та втрату чинності" в частині згідно додатку №2, що стосується надання гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 30 м2 для будівництва індивідуального гаража по проспекту Миру, 102/7 бокс 3.

Вважаю за необхідне зазначити, що вирішення суддями спорів у вищевказаних справах не може вважатися сформованою правовою позицією у вирішенні даної категорії спорів, оскільки спори не є ідентичними за підставами і предметом та не базуються на правових висновках Верховного Суду, які в силу п. 4 ст. 236 ГПК України суд повинен застосовувати.

Крім того, однією із підстав для відводу суддів заявник зазначає, що суд не з'ясовує інформацію про правонаступництво Вінницького КЕЧ району та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця з урахуванням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, з такими доводами заявників також не можу погодитися, вважаю їх безпідставними, оскільки згідно ст. 270 ГПК України під час судового розгляду апеляційної скарги на стадії з'ясування обставин справи і перевірки їх доказами сторонам надаються процесуальні можливості в силу ст. 42 ГПК України.

Враховуючи викладені вище приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що наведені в заявах про відвід суддів обставини та доводи у її обґрунтування, базуються на припущеннях, не підтверджені належними і допустимими доказами та не є підставою для відводу суддів в розумінні ст.ст. 35, 36 ГПК України, тому заяви про відвід суддів Розізнаної І.В. та Мельника О.В. у справі № 902/1077/15 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 42, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви представника ТОВ "Водолій-ДВ" та ТОВ "Поділлялатінвест" Фролова В.О. про відвід суддів Розізнаної І.В. та Мельника О.В. у справі № 902/1077/15.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Олексюк Г.Є.