ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р.Справа № 922/4134/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", с. Базилівщина, Полтавська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей", м. Дергачі, Харківська область
про стягнення 175330,84 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 2-415д від 02.01.2018 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за послуги по зберіганню сировини по договору № 37/6-С/Б від 09.01.2015 р. у розмірі 152273,07 грн., 18595,05 грн. індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми у розмірі 4462,72 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.12.2017 р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2017 р., у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р., справу № 922/4134/17 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 15.01.2018 р. о 12:00.

15 січня 2018 року судом підготовче засідання у справі було відкладено на 30.01.2018 р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2018 р. закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті на 13.02.2018 р. о 12:30.

13 лютого 2018 року судом розгляд справи відкладено на 26.02.2018 р. о 11:30.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, уповноваженого представника в призначене судове засідання не направив. При цьому, суд зазначає, що відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 62303, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, буд. 96, а з матеріалів справи вбачається, що ухвали суду по справі № 922/4134/17 були надіслані відповідачу за вищезазначеною адресою, але не були ним отримані та повернуті Укрпоштою до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу за відсутності відповідача та за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

09 січня 2015 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, було укладено договір № 37/6-С/Б по наданню послуг по стабилізації вуглеводної сировини та транспортування вуглеводної сировини конденсатопроводом (надалі - договір).

Також, між сторонами були укладені наступні додаткові угоди до договору: № 1 від 02.03.2015 р., № 2 від 31.05.2015 р., № 3 від 30.06.2015 р., № 4 від 31.07.2015 р., № 5 від 21.08.2015 р., № 6 від 31.08.2015 р., № 7 від 16.09.2015 р., № 8 від 30.09.2015 р., № 9 від 30.11.2015 р., № 10 від 31.12.2015 р., № 11 від 31.12.2015р., № 12 від 31.01.2016р., № 13 від 29.02.2016 р., № 14 від 31.03.2016 р., № 15 від 01.06.2016 р., № 16 від 01.07.2016 р.

Відповідно до п. 4.1.2. договору замовник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати всі послуги, які надаються виконавцем за цим договором.

Згідно п. 3.4. договору замовник повинен здійснювати розрахунки за послуги по зберіганню сировини шляхом 100% попередньої оплати грошовими коштами на розрахунковий рахунок виконавця. Ціна на послуги з зберігання сировини складає:

- починаючи з шостої по десяту добу включно - 0,60 грн./тн. на добу (без ПДВ), крім того ПДВ - 0,12 грн. Разом ціна складає 0,72 грн./тн. на добу;

- починаючи з одинадцятої доби - 9,00 грн./тн. на добу (без ПДВ), крім того ПДВ - 1,80 грн. Разом ціна складає 10,80 грн./тн. на добу.

Пунктом 2.4.1. договору передбачалося, що послуги з зберіганню не надаються на кількість сировини, що була поставлена замовником протягом календарного місяця.

На виконання п. 2.1.1. договору відповідач постачав сировину на Технологічний цех стабілізації конденсату (надалі - ТЦСК).

Так, станом на 31.08.2016 р. на зберіганні на території ТЦСК знаходилася сировина ТОВ "Цефей" в кількості 65,379тн. (35,627тн. нестабільний газовий конденсат; 29,752тн. нафта), яка отримана в серпні місяці 2016р. на підставі балансу постачання суміші газового конденсату, нафти та підтверджено балансом від 08.09.2016р. № 30-8005 і актом приймання-передачі газового конденсату, нафти та ШФЛВ від 31.08.2016р. Також, надходження сировини в серпні місяці 2016 року підтверджено актом № 3-08 від 31.08.2016 р. звірки руху надходження, стабілізації вуглеводневої сировини та транспортування по конденсатопроводу за серпень 2016 року. 06.09.2016 р. сировина передана відповідачем на переробку, що підтверджено актом 1-09сб надання послуг по стабілізації вуглеводневої сировини від 06.09.2016 р. Отже, за вересень місяць 2016 року нараховані послуги з зберігання сировини на суму 47,08 грн. Нарахована сума підтверджена актом № 4-09 надання послуг по зберіганню вуглеводневої сировини від 06.09.2016 р.

Згідно позову позивач вказує, що 06.09.2016 р. відповідачем була здійснена оплата в сумі 200,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні місяці 2016 року надходила від відповідача сировина в кількості 85,158тн. (37,306тн. нестабільний газовий конденсат; 47,852тн. нафта), що підтверджується балансом постачання суміші газового конденсату, нафти від 10.10.2016 р. № 30-9187 і актом приймання-передачі газового конденсату, нафти та ШФЛВ від 30.09.2016 р.

За жовтень місяць 2016 року нараховані послуги з зберігання 85,158тн. сировини на суму 19620,32 грн. Нарахована сума підтверджена актом № 4-10 надання послуг по зберіганню вуглеводневої сировини від 31.10.2016 р.

Сировина в кількості 85,158тн., яка надійшла у вересні місяці 2016 року, також зберігалася на протязі листопада місяця 2016 року, відносно якої нараховані послуги в сумі 27591,12 грн. Нараховані послуги підтверджені актом №4-11-1 надання послуг по зберіганню вуглеводневої сировини від 30.11.2016 р.

У жовтні місяці 2016 року надходила сировина в кількості 93,007тн. (55,413тн. нестабільний газовий конденсат; 37,594тн. нафта), що підтверджується балансом постачання суміші газового конденсату, нафти від 11.11.2016 р. № 30-11522 і актом приймання-передачі газового конденсату, нафти та ШФЛВ від 31.10.2016 р. Надходження сировини в жовтні місяці 2016 р. підтверджено актом № 3-10 від 31.10.2016 р. звірки руху надходження, стабілізації вуглеводневої сировини та транспортування по конденсатопроводу за жовтень 2016 р.

За листопад місяць 2016 року нараховані послуги з зберігання 93,007тн. сировини на суму 20424,24грн. Нарахована сума підтверджена актом № 4-11 надання послуг по зберіганню вуглеводневої сировини від 30.11.2016 р.

Сировина в кількості 178,165тн., яка надійшла у вересні, жовтні місяці 2016 року, також зберігалася на протязі грудня місяця 2016 р., відносно якої нараховані послуги в сумі 59649,83 грн.

У листопаді місяці 2016 року надходила сировина в кількості 109,117тн. (78,675тн. нестабільний газовий конденсат; 30,442тн. нафта), що підтверджується балансом постачання суміші газового конденсату, нафти від 09.12.2016 р. № 30-12589 і актом приймання-передачі газового конденсату, нафти та ШФЛВ від 30.11.2016 р. Надходження сировини в листопаді місяці 2016р. підтверджено актом № 3-11 від 30.11.2016 р. звірки руху надходження, стабілізації вуглеводневої сировини та транспортування по конденсатопроводу за листопад 2016 року.

За грудень місяць 2016 року нараховані послуги з зберігання сировини 109,117тн. на суму 25140,48 грн.

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, за відповідачем по договору рахується заборгованість за надані послуги по зберіганню вуглеводневої сировини з жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 152273,07 грн., яка підтверджується матеріалами справи.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевикладене, суму заборгованості за послуги по зберіганню сировини по договору № 37/6-С/Б від 09.01.2015 р. у розмірі 152273,07 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, порушення відповідачем грошового зобов'язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 18595,05 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 4462,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір, відповідно до приписів ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 625, 626, 628, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 45, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" (62303, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, буд. 96, ідентифікаційний код 32869749) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (ідентифікаційний код 3001975) в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (39420, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Польова, буд. 6, ідентифікаційний код 25976423) суму заборгованості за послуги по зберіганню сировини по договору № 37/6-С/Б від 09.01.2015 р. у розмірі 152273,07 грн., інфляційні втрати у розмірі 18595,05 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 4462,72 грн. та 2629,96 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 05.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_2