Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/13/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

при секретарі: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. № б/н від 09.02.2018

від відповідача:

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Хол"

до Приватного підприємства "Твоя Земля"

про стягнення 1400000,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Хол" подано позов про стягнення з Приватного підприємства "Твоя Земля" заборгованості за договором №ХД0301165 відступлення права вимоги (цесії) від 03.01.2017 у розмірі 1400000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 04.01.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду на 01.02.2018.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 20.02.2018.

Ухвалою від 20.02.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.03.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засіданні не направив. 01.03.2018 та 12.03.2018 на адресу господарського суду Житомирської області повернулись копії ухвали від 20.02.2018, яка направлялась відповідачу на юридичну адресу з відміткою про неможливість вручення поштового відправлення з відміткою" інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с. 42-45). Крім того 12.03.2018 на адресу суд повернулась ухвала від 01.02.2018, яка направлялась на адресу відповідача: смт. Попільня, вул. Радянська,31 (вул. ОСОБА_2), а саме на адресу, яка зазначена відповідачем при укладенні договору про відступлення права вимоги (цесії) № ХД030116 від 03.01.2017, з відміткою про неможливість вручення поштової кореспонденції" за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 213-219).

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки поштова кореспонденція направлялась відповідачу як за юридичною адресою, так і за адресою, вказаною відповідачем при укладенні договору , суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнана обов'язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов'язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Хол" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хауленд" (орендар) укладено договір оренди рухомого майна № 01/07/2015 (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 1.1. даного договору, орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування транспортні засоби у складі та вартістю згідно додатків до даного Договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розмір орендної плати за користування майном зазначено в додатках до даного Договору.

01.08.2015 між сторонами договору оренди підписано акт прийому-передачі майна в оренду, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду згідно Додатку № 1 до Договору № 01/07/2015 від 01.07.2015 майно зазначене в переліку (а.с. 20-23).

Позивач зазначає, що орендодавцем його обов'язки щодо передачі предмету договору виконані в повному обсязі. Проте, орендар грошові кошти згідно умов договору за користування рухомим майном не сплатив.

В подальшому, 03.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Хол" (первісний кредитор) та Приватним підприємством "Твоя Земля" (новий кредитор) укладено договір № ХД030116 про відступлення права вимоги (цесії) (а.с. 12-19).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор відступає своє право вимоги боргових зобов'язань в загальному розмірі 3256224,24 грн., що виникло за Договором № 01/07/2015 оренди рухомого майна від 01.07.2015 (надалі -"Боргове зобов'язання") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хауленд" (надалі за текстом - "Боржник"), а новий кредитор замінює первісного кредитора, як сторону в борговому зобов'язанні, та приймає (набуває) на себе право вимоги оплати за Договорами, вказаними в п.п.1.1. цього Договору. "Боржник" в свою чергу - не заперечує проти даного відступлення права вимоги та визнає, що приймає вимоги в зазначеному в п. 1.2. розмірі "Нового кредитора" як належні та законні.

Пунктом 1.2 договору визначено, що сума заборгованості Боржника перед Первісним кредитором, яка Первісним кредитором відступається (передається), а Новим кредитором набувається складає разом: 3 256 224, 24 грн. (Три мільйони двісті п'ятдесят шість тисяч двісті двадцять чотиривні 24 коп.).

Згідно п. 1.3 договору, за відступлення права вимоги за даним Договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору 3256224,24 грн. Первісний кредитор цим підтверджує, що зазначена сума становить повну і остаточну погоджену сторонами вартість прав, що відступаються Новому кредитору за цим Договором.

За умовами п. 1.4 договору, розрахунок між Новим кредитором та Первісним кредитором за цим Договором здійснюється шляхом безготівкового перерахунку новим кредитором суми, вказаної в п. 1.3. цього Договору на рахунок Первісного кредитора в строк до 15 вересня 2017 року. Сторони вправі провести залік однорідних зустрічних вимог по взаємним зобов'язанням.

Сторони погодили, що боргове зобов'язання боржника підлягає виконанню в будь-який дозволений законом спосіб на ім'я нового кредитора (п.1.4 договору).

Відповідно до 2.1.4 договору первісний кредитор в повному обсязі і в належній формі надав новому кредитору достовірну інформацію, відомості та документи стосовно виконання боргового зобов'язання боржника, будь-якких прихованих відомостей з питань виконання Боргового зобов'язання не існує.

У пункті 3.1 договору визначено, що укладенням даного договору сторони підтверджують, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв усі необхідні документи, пов'язані з відступленням права вимоги боргового зобов'язання.

Цей договір не є новацією в розумінні ст. 604 Цивільного кодексу України (п. 3.3. договору).

Позивач зазначає, що відповідачем (новим кредитором) не виконані вимоги п. 1.3 та п. 1.4 договору № ХД030116 від 03.01.2017. Грошові кошти в сумі 3256224,24 грн. первісному кредиторові (позивачу) станом на 15.12.2017 не сплачені.

Таким чином, станом на день звернення до суду у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 3256224,24 грн., однак позивач звернувся до суду з вимогою щодо часткового стягнення заборгованості з відповідача в сумі 1400000,00 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вбачається, що завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення 1400000,00 грн. заборгованості за договором № ХД030116 від 03.01.2017 про відступлення права вимоги.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

Договір відступлення права вимоги також в практиці ділового обороту називається "договором цесії", а його суб'єкти відповідно "цедентом" (старий кредитор) та "цесіонарієм" (новий кредитор).

Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу .

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.3 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з умов договору № ХД 030116 від 03.01.2017 сторонами укладено оплатний договір про відступлення права вимоги.

У пункті 1.3 даного договору сторони визначили плату, яку має здійснити новий кредитор (відповідач) на користь первісного кредитора (позивача), а саме - 3256224,24 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що розрахунки за даним договором між новим кредитором та первісним кредитором мають бути проведені до 15.09.2017.

Однак відповідач розрахунків в сумі 3256224,56 грн. у визначений договором строк не провів.

Станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді, в результаті неналежного виконання новим кредитором (відповідачем) свого обов'язку, має місце заборгованість перед первісним кредитором (позивачем) в сумі 3256224,24 грн. Доказів проведення відповідачем розрахунків перед позивачем у вказаній сумі матеріали справи не містять.

Проте позивач просить стягнути з відповідача заборгованість частково в сумі 1400000,00 грн., що є правом позивача.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (с. 526 ЦК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, вимога позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1400000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Гранд Хол" є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню в сумі 1400000,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Твоя Земля" (13501, Житомирська область, смт. Попільня, вул. Б.Хмельницького,37 Б, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Хол" (33018, м.Рівне, вул. Курчатова, буд. 62А, )

- 1400000,00 грн. заборгованості;

- 21000,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.03.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід)