ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018

Справа № 910/851/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Блажівської О.Є.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО»

до Приватного акціонерного товариства «Отіс»

про стягнення 7 503,01 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Отіс» (відповідач) про стягнення 7 503,01 грн. на підставі Договору № 10100 від 15.07.2015 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання, з яких: 7 240,95 грн. – основний борг, 231,71 грн. – інфляційна складова боргу, 30,35 грн. – 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав грошові зобов’язання по оплаті за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в зв’язку з чим за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 у відповідача виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення в сумі 5 205,90 грн. та за період з 01.12.2014 по 01.10.2016 – заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 2 035,05 грн. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором № 10100 від 15.07.2015 станом на 01.12.2017 становить 7 240,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» залишено без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк для усунення недоліків – протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

09.02.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

26.02.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що, на його думку, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню та просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 238 ГПК України, у зв’язку з відсутністю предмета спору. Вказаним відзивам відповідач повідомив суд про те, що 30.01.2018 ним було сплачено суму основного боргу в розмірі 7 238,25 грн., що підтверджується доданими до відзиву копіями платіжних доручень № 636 та № 637 від 30.01.2018 на суму 2 032,35 грн. та 5 205,90 грн. відповідно.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на які посилалися позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підстави своїх заперечень, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

15.05.2015 між Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Отіс» (споживач, відповідач), був укладений Договір № 10100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання (надалі – Договір № 10100 від 15.07.2015 або Договір). На час судового розгляду справи наведений договір є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 1 Договору, виконавець зобов’язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов’язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Пунктом 10 Договору визначено, що споживач, який не має засобів обліку гарячої води, оплачує послуги з централізованого постачання гарячої води згідно з нормативами споживання гарячої води, визначеними в залежності від кількості та виду (типу) водорозбірних пристроїв, встановлених у приміщенні та графіку роботи приміщень. Нормативи споживання визначаються відповідно до умов даного Договору, з урахуванням рішень органів місцевого самоврядування та інших нормативних актів, зокрема СНІП 2.04.01-85 «Внутрішній водопровід та каналізація».

Згідно п. 13 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Підпунктом 1 пункту 18 Договору встановлено обов’язок споживача оплачувати послуги в установлений Договором строк.

Даний Договір укладається до 31.12.2015 і набирає чинності з 01.07.2014 (п. 32 Договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 33 Договору).

Таким чином, умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (надалі – ГК України), за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини 2 статті 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язань за Договором № 10100 від 15.07.2015, у останнього за період з 01.12.2014 по 01.10.2016 виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води, яка станом на 01.12.2017 становить 2 035,05 грн., та заборгованість за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, яка станом на 01.12.2017 становить 5 205,90 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків на оплату № 40102/03/2017/2 та № 40102/03/2017/1 від 30.04.2017, актом звіряння взаєморозрахунків з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води станом на 01.04.2017.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 13 Договору № 10100 від 15.07.2015, відповідач зобов’язався вносити оплату за спожиті комунальні послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на 01.12.2017 заборгованість відповідача перед позивачем зі cплати за спожиті комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.12.2014 по 01.10.2016 становила 2 035,05 грн., а заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 становила 5 205,90 грн. Так, загальна заборгованість відповідача перед позивачам за спожиті комунальні послуги на підставі Договору № 10100 від 15.07.2015 станом на 01.12.2017 становила 7 240,95 грн.

Керуючись ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши матеріали справи № 910/851/18, судом зі змісту відзиву відповідача, поданого 26.02.2018 через відділ діловодства суду, встановлено, що 30.01.2018 відповідачем частково сплачено позивачу основний борг у розмірі 7 238,25 грн, що підтверджується наявними в матеріалах копіями платіжних доручень № 636 від 30.01.2018 на суму 2 032,35 грн та № 637 від 30.01.2018 на суму 5 205,90 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи факт сплати відповідачем 7 238,25 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги на підставі Договору № 10100 від 15.07.2015 (основного боргу), провадження у справі № 910/851/18 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Отіс» на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» 7 238,25 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Вимога позивача в іншій частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 2,70 грн (7 240,95 грн – 7 238,25 грн = 2,70 грн.) є обґрунтованою та такою, що підлягають задоволенню.

З огляду на прострочення відповідачем оплати за надані позивачем на підставі Договору послуги з централізованого опалення в період з 01.12.2014 по 01.05.2015 та постачання гарячої води в період з 01.12.2014 по 01.10.2016, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 231,71 грн. та 3% річних у розмірі 30,35 грн.

Згідно із ст.14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов‘язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, здійснивши (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних в сумі 30,35 грн та інфляційних втрат в сумі 231,71 грн, суд дійшов висновку, що такий розрахунок виконаний позивачем відповідно до встановлених обставин справи та приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, суд в повному обсязі задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у визначених позивачем сумах в розмірі 30,35 грн та 231,71 грн відповідно.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позовних вимог та на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/851/18 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Отіс» 7 238,25 грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

2. В іншій частині позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Отіс» (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, буд. 32; ідентифікаційний код 14357579) на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 00131305) 2 (дві) грн. 70 коп основного боргу, 231 (двісті тридцять одну) грн 71 коп інфляційних втрат, 30 (тридцять) грн 35 коп 3% річних та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору. Основний борг зарахувати на поточний рахунок №01 - ГУ по м. Києву та Київській обл. ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669, одержувач – Публічне акціонерне товариство «Київенерго», , інфляційні втрати, 3% річних та судовий збір зарахувати на поточний рахунок № в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, одержувач – Публічне акціонерне товариство «Київенерго», .

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/