ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 Справа № 904/9488/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіна О.С.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро

до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, м.Нікополь

про стягнення 3 019 549,03 грн.

Представники:

ОСОБА_1 Позивача: ОСОБА_2, довіреність № 1785 від 26.10.2017р., представник

ОСОБА_1 Відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 6305 від 07.12.2017р., представник

ОСОБА_4, довіреність №1420 від 26.02.2018 р., представник

ОСОБА_5, довіреність № 6604 від 18.12.2017р., представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі-Позивач) 07.11.2017 року звернулось з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь суму 3019549,03 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2015 року основного боргу та витрати по справі покласти на Відповідача.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов'язань за договором №469ПР/ДН-2-15180/НЮ про надання пільгового проїзду Державним підприємством "Придніпровська залізниця" окремим категоріям громадян, та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд від 30.01.2015р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2017 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов (арк.с. 50-56 Т.1) вказує про те, що Позивачем не надано підтвердження фактів порушення, на його думку, законних прав та охоронюваних законом інтересів Відповідача. Так, станом на 01.01.2016 року кредиторська заборгованість Управління перед Позивачем становила 342900,0 грн. 08.08.2016 року зазначена сума повністю сплачена Управлінням, що підтверджується копією платіжного доручення №2325 від 08.08.2016р. (арк.с. 83 Т.1). В акті від 30.11.2015 року вказується: п.4 Згідно показників обліку по наданих послугах за затвердженими тарифами і цінами споживання за період з 1 січня 2015 року по30 листопада 2015 року складає 1 573 900 грн.; п.5 Передбачено кошторисом на січень-грудень 2015 року 1726400 грн.; п.7 Залишок поточної заборгованості (станом на 30.11.2015р.) 342900 грн. Отже, фінансові зобов'язання Управління перед Позивачем, згідно укладеного договору, повністю виконані, що підтверджується актами звіряння розрахунків від 02.07.2015р., 05.08.2015р., 04.09.2015р., 06.10.15р., 30.11.2015р., 27.07.2016р., 25.04.2017р. Відповідач зазначає, що акти звіряння завжди готуються Позивачем та надаються до Управління на погодження та підпис. Крім того, акт звіряння погоджується та підписується: Управлінням, Позивачем, управлінням Державної казначейської служби та фінансовим управлінням міської ради. Акт звіряння є документом, який підтверджує виникнення фінансових зобов'язань та є підставою для проведення оплати в межах зазначеної у ньому суми. Крім того, в акті звіряння розрахунків від 27.07.2016 року зазначалася заборгованість минулих років в сумі 342900 грн., а не 3019549,03 грн. як вимагає Позивач у своїй заяві. Таким чином, станом на 25.04.2017 року Позивач підтвердив документально актом звіряння розрахунків від 25.04.2017 року відсутність заборгованості минулих років, зокрема, за 2015 рік.

19.12.2017р. Позивач подав пояснення щодо відзиву відповідача, що управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради виконала зобов'язання тільки в межах кошторису 2015 року для оплати заборгованості, а фактичні нарахування за пільговий проїзд у сумі заявленій залізницею - поза межами бюджетних призначень, тому не можливі до виконання; щодо ідентифікації осіб, які користувалися пільговим проїздом; щодо підписання сторонами акту звіряння, згідно якого у Відповідача відсутня заборгованість перед Позивачем (арк.с. 123-125 Т.1).

Відповідач 19.12.2017р. подав доповнення до відзиву на позов (арк.с. 133-134 Т.1).

30.01.2018р. Відповідач подав письмові пояснення по суті спору (арк.с. 187-189 Т.1).

Також 30.01.2018р. Позивач подав пояснення з приводу складання облікових форм про недоотриманні кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (арк.с. 191 Т.1).

06.02.18р. Відповідач подав пояснення (арк.с. 199-204 Т.1), в яких вказує про те, що договірні зобов'язання за даним договором Управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради виконані повністю в межах бюджетних асигнувань (субвенції), які надійшли з Державного бюджету місцевим бюджетам, що підтверджується відповідними документами. Так, Відповідач вважає, що даний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та поданий до невідповідного Відповідача.

Позивач 15.02.18р. подав заперечення на пояснення Відповідача (арк.с. 1-5 Т.2).

20.02.18р. Відповідач подав пояснення щодо наданих Позивачем пояснень у судове засідання, яке відбулося 06.02.18р. щодо законодавчих актів, що надають право на пільговий та безкоштовний проїзд у залізничному транспорті окремих категорій громадян. Відповідач вважає, що Позивач не володіє ситуацією та не відстежує зміни в законодавстві стосовно втрати у окремих категорій громадян пільгового проїзду на залізничному транспорті та продовжує надавати послуги та відображати в облікових формах категорії громадян, які не мають право на пільговий проїзд.

Відповідач 27.02.18р. подав пояснення (арк.с. 31-37 Т.2).

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 18.01.18р. по 30.01.18р., з 30.01.18р. по 01.02.18р., з 01.02.18р. по 06.02.18р., 06.02.18р. по 20.02.18р. в порядку ст. 216 ГПК України.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, справу розглянуто в розумні строки, критеріями чого є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Антоненков та інші проти України", заява №14183/02, §41).

В судовому засіданні 27.02.18р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (з 01.12.2015 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Придніпровська залізниця")) (далі-Перевізник) та Управлінням праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (далі-Платник) укладено Договір №469ПР/ДН-2-15180/НЮ про надання пільгового проїзду Державним підприємством "Придніпровська залізниця" окремим категоріям громадян, та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд від 30.01.2015р. (далі-Договір) з урахуванням Протоколу розбіжностей (арк.с. 33 Т.1).

Предметом цього Договору є відносини Сторін щодо компенсаційних виплат за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, залізничним транспортом у приміському сполученні, що здійснюється за рахунок коштів субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору Перевізник, за власний рахунок, здійснює перевезення окремих категорій громадян, які мають відповідні пільги у залізничному транспорті, а Платник здійснює компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з п. 2.1.2 Договору Перевізник зобов'язався у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України, №1359 від 16.12.2009, щомісяця, не пізніше ніж 15 числа місяця наступного за звітним, подавати відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, облікові форми.

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено право Перевізника, зокрема, на компенсаційні виплати за наданий пільговий проїзд окремим категоріям громадян.

Відповідно до пп. 2.3.1 Договору Платник зобов'язався передбачити у своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян або згідно плану-розпису обласного бюджету на 1 квартал 2015 в частині міжбюджетних трансфертів, затверджених рішенням Дніпропетровської обласної ради.

Згідно з п. 3.1 Договору (в редакції Протоколу розбіжностей) ціна Договору, в будь - якому разі складає фактичні збитки Перевізника від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, або визначається в межах кошторисних призначень на підставі розрахунку в термін до 5-ти робочих днів з моменту отримання субвенції на свій розрахунковий рахунок, згідно облікових форм в межах щомісячних кошторисних призначень та актів звіряння (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п.11 постанови КМУ №1359, Платник на протязі 5 банківських днів з моменту надходження коштів, передбачених на компенсаційні виплати на власний рахунок, перерахував кошти на рахунок перевізника на підстав отриманих від нього облікових форм в межах щомісячних кошторисних призначень та актів звіряння (п. 3.2 Договору в редакції Протоколу розбіжностей).

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє в частині надання пільгового проїзду окремим категоріям з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення компенсаційних виплат - до їх повного погашення (п.п. 7.1 Договору).

Між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору №469 від 30.01.2015 року, зокрема, в п.1 Додаткової угоди зазначено: запланована сума на компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, залізничним транспортом у приміському сполученні, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на 2015 рік складає 188 500,00 грн. (арк.с. 34 Т.1).

В додатковій угоді від 27.02.2015 року до Договору №469 сторони пункт 2.3.1 Договору виклали в наступній редакції: 2.3.1. Передбачити у своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян або згідно плану-розпису обласного бюджету на 2015 рік в частині міжбюджетних трансфертів, затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради;

- згідно з п.2: Збільшити заплановану суму на компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, залізничним транспортом у приміському сполученні, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на 1 042 500,0 грн.;

- згідно з п. 3: Сума договору на 2015 рік складає 1 231 000,0 грн.

В додатковій угоді від 30.11.2015 року до Договору №469 сторони внесли зміни до п.1 Договору, а саме: суму Договору на 2015 рік збільшити на 342900,0 грн.; згідно з п.2: Запланована сума на компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, залізничним транспортом у приміському сполученні, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на 2015рік складає 1 573 900,0 грн.

В додатковій угоді від 15.12.2015 року до Договору №469 сторони досягли угоди і домовилися про таке: Змінена назва постачальника з Державного підприємства Придніпровська залізниця відокремлений структурний підрозділ Криворізька дирекція залізничних перевезень на Публічне акціонерне товариство Українська залізниця регіональна філія Придніпровська залізниця структурний підрозділ Криворізька дирекція залізничних перевезень.

Сторони уклали додаткову угоду №1 від 30.12.2015 року до Договору №469 та внесли зміни в п. 7.1 Договору, а саме: 7.1 Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В додатковій угоді від 26.07.2016 року до Договору №469 сторони доповнили п. 3.5 наступної редакції: 3.5 кредиторська заборгованість, яка виникла станом на 01.01.2016 року складає 342900,00 грн.

Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів (далі-Облікова форма) Позивачем визначені періоди, категорії пільговика, кількість оформлених пільгових проїзних квитків, сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість, гривень (арк.с. 14-25 Т.1), зокрема:

в обліковій формі за січень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, ОСОБА_6Союзу, Соц. праці, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 193394,48 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в лютому за січень 2015р. 152500 грн.;

в обліковій формі за лютий 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, ОСОБА_6Союзу, Соц. праці, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 217054,74 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в березні за лютий 2015р. 20000 грн.;

в обліковій формі за березень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 200000,00 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в квітні за березень 2015р. 20000 грн.;

в обліковій формі за квітень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, ОСОБА_6Союзу, Соц. праці, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 390521 грн.;

в обліковій формі за травень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 238974,40 грн.;

в обліковій формі за червень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 607024,90 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в липні за червень 2015р. 100000 грн.;

в обліковій формі за липень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, учасники бойових дій, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 550816,42 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в серпні за липень 2015р. 50000 грн.;

в обліковій формі за серпень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 525860,04 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в вересні за серпень 2015р. 26000 грн.;

в обліковій формі за вересень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, учасники з бойових дій, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 515590,74 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в грудні за вересень 2015р. 114300,00 грн.;

в обліковій формі за жовтень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, учасники бойових дій, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 445268,96 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в грудні за жовтень 2015р. 114300,00 грн.;

в обліковій формі за листопад 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 348890,36 грн. Відповідач в обліковій формі зазначив, що нараховано в грудні за листопад 2015р. 114300,00 грн.;

в обліковій формі за грудень 2015 року визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: пенсіонери, інваліди, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, учасники ОСОБА_1. війни, діти з багатодітних сімей, а сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість склала 360052,99 грн.

Згідно з розрахунком суми позову (арк.с. 28 Т.1) Позивачем перевезено громадян пільгової категорії у приміському сполученні згідно з обліковими формами за 12 місяців 2015 року на суму 4593449,03грн., компенсовано державою в особі Відповідача на суму 1573900,0грн., невідшкодована сума складає 3019549,03грн.

Листом від 08.09.15р. вих.№1276 (арк.с.27 Т.1) Відповідач на адресу Позивача сповістив, що управління неодноразово письмово повідомляло фінансове управління Нікопольської міської ради та департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про необхідність у додаткових планових асигнувань по субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Надання додаткових коштів для здійснення бюджетного перевезення громадян пільгових категорій м. Нікополя можливо при збільшенні області обсягу вищезазначеної субвенції з державного бюджету. Станом на 01.09.2015 року в управлінні Державної казначейської служби зареєстровано бюджетних зобов'язань на суму 1357,5 тис. грн., згідно облікових форм в межах щомісячних кошторисних призначень. Кредиторська заборгованість згідно акта звіряння від 05.08.2015 року складає 150 тис. грн.

Отже, причиною спору є відсутність державного фінансування компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян у приміському сполученні залізничним транспортом Позивача.

При вирішенні спору суд керується таким.

Частиною 5 ст.9 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Необхідно зазначити, що залізниця здійснює перевезення окремих категорій громадян за пільговими тарифами відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а не за окремими угодами, а збитки залізничного транспорту (в розумінні Закону України "Про залізничний транспорт") від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за позовом порушується питання про стягнення збитків не в розумінні Цивільного кодексу України, а в розумінні Закону України "Про залізничний транспорт", тобто фактично йдеться про заборгованість з компенсаційних виплат, порядок здійснення яких встановлений сторонами в укладеному між ними договору №469ПР/ДН-2-15180/НЮ про надання пільгового проїзду Державним підприємством "Придніпровська залізниця" окремим категоріям громадян, та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд від 30.01.2015р., а також Кабінетом Міністрів України у постанові від 04.03.2002 №256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256) та у постанові від 16.12.2009 №1359 "Про затвердження порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян" (далі - Порядок № 1359).

Так, сторонами у договорі №469ПР/ДН-2-15180/НЮ встановлений такий порядок взаємодії, який передбачає подання Позивачем облікових форм та їх оплату Відповідачем у 5-ти денний термін з моменту надходження коштів на рахунок Відповідача з відповідного бюджету.

Крім того, у вищезазначеному Порядку №256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Відповідно до пункту 4 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію по фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам районних державних адміністрацій , виконкомів міських рад: - до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Порядок №1359 передбачає, що він визначає механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надане законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.

Пунктами 9-11 Порядку №1359 передбачено, що на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини першої ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої ст. 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України і повинні забезпечувати своєчасність, рівномірність, гарантованість та повноту перерахування трансфертів.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 174 ГК України зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону та іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, а також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 ГК України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, оскільки Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, яке є розпорядником бюджетних коштів, не провело розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян в повній мірі, то Відповідач зобов'язаний у відповідності до вимог п.п.2, 3, 5, 6, 7, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою кабінету міністрів України № 256 від 04.03.02р. та пунктів 1, 2, 3, 5, 6 постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.05р. відшкодувати понесені залізницею збитки за перевезення пільговиків з січня 2015 року по грудень 2015 року.

З січня 2015 року по грудень 2015 року структурний підрозділ Криворізька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця перевезла пільгових категорій громадян на суму проїзду - 4593449,03 грн., що підтверджується обліковими формами про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджету (арк.с. 14-25).

Відповідач компенсаційні виплати здійснив частково на суму 1573900 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 3019549,03 грн.

У справі «Сук проти України» (інформація на сайті ВР України - http://zakon3.rada.gov.ua) (Заява № 10972/05) в своєму рішенні Європейський суд з прав людини 10 березня 2011 року зазначив, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).

Відповідно до частин 1 та 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_6 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заперечення Відповідача про відсутність бюджетного фінансування спірних компенсаційних виплат не відповідають правам Позивача в розумінні статті 1 (Захист власності) Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, відмова державних органів у праві Позивача на компенсаційні платежі за період, що розглядається, є такою, що не ґрунтується на законі.

Твердження Відповідача про відсутність заборгованості з посиланням на акти звіряння розрахунків (арк.с.70-76 Т.1) та платіжні доручення (арк.с.77-83 Т.1) суд вважає неправомірним, оскільки в зазначених документах йдеться про розрахунки між сторонами виключно в межах бюджетних асигнувань, в той час як фактичні витрати Позивача, які повязані з пільговим проїздом окремих громадян, визначаються в облікових формах залізниці, які формуються на підставі автоматизованої станційної звітності.

Посилання Відповідача на відсутність в облікових формах ідентифікуючих даних щодо осіб, які скористалися пільгами, відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Кабінетом Міністрів України у постанові від 29.01.2003 №117, суд відхилює. Так, пунктами 10 та 11 цього Положення дозволяється проведення розрахунків за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян. При цьому договором між сторонами спірні виплати передбачені на підставі облікових форм Перевізника.

Посилання Відповідача на те, що деякі пільги скасовані з 01.06.2015 року, суд вважає неправомірним, оскільки жодного разу Відповідач при отриманні від Позивача облікових форм із зазначенням пільгових категорій громадян не вказав на ці обставини, хоча цільове використання бюджетних коштів є його обовязком. Щодо скасування пільг дітям війни, зазначена категорія відсутня в облікових формах Позивача з червня 2015 року. Що стосується зменшення видів підкатегорій пільговиків, Позивачем стверджується, що ці обмеження ним було враховано, а зворотнє не доведено Відповідачем, хоча перевірка цих даних в звітах Перевізника є правом Відповідача. Стосовно пільг учасникам Великої Вітчизняної війни щодо права безоплатного проїзду в міському та приміському пасажирському транспорті, яке, як вказує Відповідач, було скасовано Законом України від 28.12.2014 року №76-YIII p 01/06/2015 року, суд приймає до уваги заперечення Позивача. Так, Позивач вказує на те, що пільги учасникам Великої Вітчизняної війни ним враховувались на підставі чинної міжнародної Угоди про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них. Дата набуття чинності цієї Угоди для України: 12 березня 1993 р.

В силу ч.ч.2 і 8 ст.11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України.

У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_6 України, суд застосовує міжнародний договір України.

Отже, суд вважає, що залізниця довела законність своїх вимог щодо відшкодування пільгового проїзду учасників Великої Вітчизняної війни у приміському сполученні залізничним транспортом Позивача.

Також в запереченнях на позов Відповідач посилається на те, що ч.4 ст.48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Таке посилання Відповідача суд відхилює з огляду на те, що компенсаційні виплати повязуються із наданням пільг громадянам, які, насамперед, законними актами віднесені до зобовязань держави.

Частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Судом при цьому враховано, що фінансові компенсації по суті спору безпосередньо перераховуються не громадянам. Однак, запроваджений механізм використання цих пільг по суті є звільненням цих громадян від оплати, яку держава компенсує надавачам цих пільг, і тому має бути незалежним від визначених на цю мету бюджетних призначень. Отже, на думку суду, чи була би ця компенсація державою громадянам, які спочатку повністю би оплачували певні послуги, або, чи є це компенсація державою надавачам пільг, які безоплатно повністю або частково надають послуги пільговим категоріям громадян, економічний підсумок та юридична мета є однаковими. Тому в даному випадку суд вважає правильним застосувати до спірних правовідносин вищенаведені положення саме частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд задовольняє у повному обсязі позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3019549,03 грн.

За результатами вирішення спору судові витрати у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 180, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" суму 3019549,03 грн. за пільгове перевезення пасажирів за 2015 року основного боргу та судовий збір у розмірі 45293,24 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.18р.

Суддя ОСОБА_7