Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м. Київ

справа № 909/564/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

обов'язки секретаря судового засідання за дорученням головуючого судді у судовій колегії здійснює помічник судді Гетьман Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Черниш Олександра Володимировича

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Давид Л.Л., Гриців В.М., Кордюк Г.Т.

від 26.09.2017 року

за позовом Фізичної особи-підприємця Черниш Олександра Володимировича

до 1) Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини, 2) Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

про визнання права на розміщення тимчасової споруди

за участю представників:

позивача: Черниш О.В., Косар М.Є.

відповідача-1: не з'явилися

відповідача-2: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Фізична особа-підприємець Черниш Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини та до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання за ним права на розміщення тимчасової споруди з секцій на два торгові приміщення (кіоски) площею 29,70 кв.м та 30 кв.м. по АДРЕСА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі в порушення Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року, та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті Івано-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016 року, не затвердили у визначені строки позивачу за його заявою архітектурний тип тимчасової споруди, яку він має намір встановити, що в розумінні статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" є документом дозвільного характеру, не надали мотивованої відмови у його затвердженні, чим обмежили його в праві здійснення підприємницької діяльності та у зв'язку з чим, на думку позивача, діє принцип мовчазної згоди щодо наявності у нього права на розміщення тимчасової споруди.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2017 року позов задоволено та визнано за Фізичною особою-підприємцем Черниш Олександром Володимировичем право на розміщення тимчасової споруди з секцій на 2 торгові приміщення (кіоски) площею 29,70 кв.м та 30 кв.м кожен на АДРЕСА_3. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що спір у даній справі відповідає встановленим статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України способам захисту та є спором про право, а не про встановлення юридичного факту. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що затвердження виконавчим комітетом міської ради архітектурного типу тимчасової споруди, передбачене Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 203-6 від 08.07.2016 року, є фактично дозволом на розміщення тимчасової споруди. Позивач мав право на розміщення тимчасової споруди, оскільки звернувшись через Центр надання адміністративних послуг до відповідача-1 із заявою про погодження архітектурного типу тимчасової споруди, чим реалізував свої наміри встановити тимчасову споруду, надав всі необхідні документи, передбачені Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року, та Порядком, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 203-6 від 08.07.2016 року, а відповідачі в порушення пунктів 2.5. та 2.10.4. цих Порядків не надали ні погодження заяви позивача, ні аргументованої відмови у її задоволенні та під час розгляду справи не навели обставин, які б свідчили про те, що зазначене позивачем місце розташування тимчасової споруди не відповідає схемі її розміщення чи будівельним нормам і такі дії відповідачів, за висновком суду, позбавляють позивача можливості здійснити розміщення тимчасових споруд на належній йому на праві власності земельній ділянці в установленому порядку. Встановивши те, що чинним законодавством не визначено правових наслідків невчинення відповідачами цих дій, суд відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України застосував до спірних правовідносин за аналогією положення статей 1 та 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та, виходячи з принципу мовчазної згоди, визнав за позивачем право на розміщення тимчасових споруд. Суд також дійшов висновку про те, що встановлення позивачем тимчасової споруди без погодження не є підставою для позбавлення його такого права, питання знесення тимчасових споруд, встановлених з порученням вимог чинного законодавства, вирішуються в окремому порядку і не стосуються предмету спору у даній справі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2017 року у справі № 909/564/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстави вважати, що відповідачами була надана мовчазна згода на розміщення позивачем тимчасової споруди відсутні, оскільки в розумінні Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 203 від 08.07.2016 року, затвердження архітектурного типу тимчасової споруди виконавчим комітетом міської ради не є дозвільним документом, а рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 312 від 11.05.2015 року "Про затвердження архітектурних типів тимчасових споруд в м. Івано-Франківську", на яке посилається позивач, не містить жодного погодження об'єкта позивача, про що позивача було повідомлено першим відповідачем. За висновком суду позивач не дотримався визначеного чинним законодавством порядку оформлення розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, оскільки в порушення умов Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 203-6 від 08.07.2016 року, не звертався до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із заявою про затвердження архітектурного типу тимчасової споруди, яку має намір встановити, та не звертався до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини з приводу надання дозволу на встановлення тимчасової споруди, які є передумовою для оформлення паспорту прив'язки, а відразу звернувся до відповідача-1 з документами, необхідними для оформлення паспорта прив'язки тимчасової споруди.

10.10.2017 року позивач у справі - Фізична особа-підприємець Черниш Олександр Володимирович подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року, яка ухвалою Вищого господарського суду України від 08.02.2018 року була прийнята до касаційного провадження та призначена до розгляду.

01.02.2018 року на підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 року зазначену касаційну скаргу разом зі справою №909/564/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного господарського суду від 01.02.2018 року у справі №909/564/17 для розгляду касаційної скарги Фізичною особою-підприємцем Черниш Олександром Володимировичем визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий, доповідач), судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2018 року касаційну скаргу призначено до розгляду на 13.03.2018 року о 10 год. 30 хв.

У касаційній скарзі Фізична особа-підприємець Черниш Олександр Володимирович просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2017 року залишити в силі. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування та порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року, та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 203-6 від 08.07.2016 року. За твердженням позивача, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги те, що позивач з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку звернувся до Центру надання адміністративних послуг для надання адміністративної послуги щодо погодження архітектурного типу тимчасової споруди та надав всі необхідні документи. За твердженням позивача суд неправильно застосував статтю 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", відповідно до якої рішення виконавчого комітету міської ради про затвердження архітектурного типу тимчасової споруди відноситься до документів дозвільного характеру, оскільки надає суб'єкту господарювання право на розміщення тимчасової споруди та без наявності якого суб'єкт господарювання не може оформити паспорт прив'язки та встановити тимчасову споруду відповідно до паспорту прив'язки. Також позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статей 1 та 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та зазначає про те, що у спірних правовідносинах відповідно до зазначених норми діє принцип мовчазної згоди щодо наявності у нього права на розміщення тимчасової споруди, оскільки на звернення позивача через Центр надання адміністративних послуг зі всіма необхідними документами йому не було видано документу дозвільного характеру - рішення виконавчого комітету міської ради про затвердження архітипу тимчасової споруди і не надано вмотивованої відмови у його затвердженні.

Відповідач-2 - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що погодження виконавчим комітетом міської ради архітектурного типу тимчасової споруди не є дозвільним документом та не надає права на її розміщення в разі його затвердження виконавчим комітетом, оскільки передбачає лише затвердження зовнішнього архітектурного вигляду тимчасової споруди, а дозвільним документом, на підставі якого виникає право на розміщення тимчасової споруди, є паспорт прив'язки. За твердженням відповідача-2, вирішення питання про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди (отримання паспорту прив'язки) віднесено до компетенції іншого органу - Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини, яким зазначене питання щодо об'єкту позивача взагалі не розглядалось. Відповідач-2 посилається на те, що вимога позивача про визнання права на розміщення тимчасової споруди фактично спрямована на узаконення неправомірно встановленої тимчасової споруди.

Відповідач-1 відзив на касаційну скаргу не надав. Відповідачі не направили для участі у справі своїх представників, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги відповідно до вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Фізична особа-підприємець - Черниш Олександр Володимирович (позивач) є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі договору дарування земельної ділянки від 04.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_7 та Черниш О.В. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 114 .

Фізичною особою-підприємцем Василинюк М.М. (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1) за заявою позивача були виготовлені проектні пропозиції (архітектурні рішення) тимчасових споруд по АДРЕСА_3, які позивач мав на меті розмістити на зазначеній земельній ділянці, яка знаходиться в його користуванні. Відповідно до плану секцій тимчасові споруди включають два торгових приміщення площею 29,70 кв.м та 30,00 кв.м.

11.04.2017 року позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради для одержання адміністративної послуги, а саме: для погодження архітектурного типу тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Відповідно до талону про реєстрацію адміністративної послуги № 2212790 від 11.04.2017 року виконавцем послуги визначено Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини. Для отримання зазначеної послуги позивачем були надані наступні документи: 1) заява на ім'я міського голови, контактний телефон. 2) схема розміщення тимчасової споруди з проектом благоустрою прилеглої території. 3) фасади тимчасової споруди і паспорт пофарбування фасаду в масштабі М 1:50, виготовлений суб'єктом господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. 4) план тимчасової споруди (М 1:50).

Судами встановлено, що в пункті 1.12. проекту рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 312 від 11.05.2017 року "Про затвердження архітектурних типів тимчасових споруд в м. Івано-Франківську" було передбачено затвердити позивачу архітектурний тип двох зблокованих тимчасових споруд. Однак, у зв'язку з тим, що Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини по пункту 1.12. проекту рішення мав зауваження, які стосувались самовільного встановлення тимчасових споруд, рішення щодо погодження архітектурного типу тимчасових споруд позивача не було прийнято (протокол засідання виконавчого комітету № 11 від 11.05.2017 року).

Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини в листом № Ч/3545/1 від 13.05.2017 року повідомив позивача про те, що 11.05.2017 року його звернення щодо погодження архітектурного типу тимчасової споруди на АДРЕСА_3 розглядалось на черговому засіданні виконавчого комітету та не було підтримано більшістю голосів.

Фізична особа-підприємець Черниш О.В. посилаючись на те, що під час звернення із заявою про наміри встановити тимчасову споруду він подав всі необхідні документи, а відповідачі в установленому порядку не погодили архітектурний тип тимчасової споруди, не надали згоди на встановлення тимчасової споруди та не надали мотивованої відмови у задоволенні заяви, звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини та до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання за ним права на розміщення тимчасової споруди з секцій на два торгові приміщення (кіоски) площею 29,70 кв.м та 30 кв.м. по АДРЕСА_3, яке він вважає що набув за принципом мовчазної згоди.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда (далі за текстом - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України №244 від 21.10.2011, (далі за текстом - Порядок).

Крім того, правила та процедуру розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Івано-Франківська визначені в Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженому рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 203-6 від 08.07.2016 (далі за текстом - Порядок-ІФ).

Відповідно до розділу ІІ Порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. (пункти 2.1., 2.2.).

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним (п.2.3).

Згідно з пунктами 2.4., 2.5. Порядку відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

В пунктах 2.6.- 2.7. Порядку визначено, що для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, і наведено перелік документів, який для цього необхідно подати.

Відповідно до пункту 1.7., 2.9., 2.10. Правил-ІФ паспорт прив'язки тимчасової споруди - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі в масштабі М1:500 та схему благоустрою прилеглої території. Паспорт прив'язки є підставою для розміщення ТС. Для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається (через Центр надання адміністративних послуг) в Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради із заявою щодо оформлення паспорту прив'язки відповідно до регламенту Центр надання адміністративних послуг.

Таким чином, відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів (Порядку та Порядку-ІФ) підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки. Необхідною передумовою для отримання паспорту прив'язки є подання замовником до органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради заяви щодо розміщення тимчасової споруди з необхідними документами, яка згідно з Порядком-ІФ (підпункти 2.10.3., 2.10.4. пункту 2.10. Порядку-ІФ) розглядається Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини міської ради протягом до 10-ти робочих з дня подання заяви та за результатами розгляду якої Департамент надає інформаційну довідку про відповідність місця розташування та зовнішнього вигляду ТС, комплексній схемі розміщення ТС чи аргументовану відмову протягом трьох робочих днів з дня визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі, будівельним нормам.

Разом з цим Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську також передбачено необхідність затвердження рішенням виконавчого комітету міської ради архітектурного типу ТС.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку-ІФ архітектурний тип ТС (далі за текстом - архітип) - це зовнішній архітектурний вигляд ТС із розміщенням інформації про її власника (користувача), назви продукції та/або послуг, які надаються.

Тобто, погодження архітектурного типу тимчасової споруди виконавчим комітетом не є оформленням права на встановлення тимчасової споруди, а є складовою процедури такого оформлення, що передбачає лише затвердження виконкомом ради зовнішнього архітектурного вигляду тимчасової споруди.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, архітектурний тип тимчасової споруди, яку позивач мав намір встановити, не був затверджений виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, про що відповідач-1 дав позивачу відповідь в листі № Ч/3545/1 від 13.05.2017 року.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради № 07/204 від 15.07.2016 року Черниша О.В. було притягнено до адміністративної відповідальності на підставі статті 152 КУпАП за самовільне встановлення тимчасової споруди, оскільки дозвіл на встановлення тимчасової споруди не видавався та з приводу надання такого дозволу Черниш О.В. до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини не звертався. Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №542 від 04.08.2016 року (пункт 3.2.) позивача зобов'язано демонтувати тимчасову споруду по АДРЕСА_2 в 5-денний термін з моменту опублікування даного рішення. Однак, станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції зазначене рішення виконавчого комітету не виконане та оскаржується позивачем в порядку адміністративного судочинства

Відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Згідно з частиною 6 статті 4-1 зазначеного Закону у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

З огляду на наведене в статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначення документу дозвільного характеру та з огляду на Положення Порядку-ІФ щодо архітектурного типу тимчасової споруди колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що затвердження виконавчим комітетом міської ради архітектурного типу тимчасової споруди не є дозвільним документом та не надає замовнику права на її розміщення в разі його затвердження виконавчим комітетом, оскільки під час розгляду питання про погодження архітектурного типу тимчасової споруди виконавчий комітет не вирішує питання про надання дозволу на її розміщення та не видає з цього приводу жодних дозвільних документів стосовно розміщення ТС, вирішення питання про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди (отримання паспорту прив'язки) віднесено до компетенції іншого органу - Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини. Крім того, на звернення позивача Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини (відповідач-1) була надана позивачу відповідь в листі № Ч/3545/1 від 13.05.2017 року щодо незатвердження виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради архітектурного типу тимчасової споруди позивача.

Наведеним спростовуються безпідставні твердження позивача в касаційній скарзі про те, що рішення виконавчого комітету міської ради про затвердження архітектурного типу тимчасової споруди відноситься до документів дозвільного характеру. Безпідставними є також і посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин принципу мовчазної згоди, у зв'язку з чим колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 1 та 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на недоведеність тверджень позивача про порушення відповідачами його права на розміщення тимчасової споруди.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що оскаржувана позивачем постанова апеляційного господарського суду прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, а твердження скаржника про порушення і неправильне їх застосування судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту відсутні.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Черниш Олександра Володимировича залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року у справі № 909/564/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Студенець