ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018м. ДніпроСправа № 904/9995/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

До Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м.Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 90 098,27 грн. за договором №16-082-БО-3 від 31.01.16р.

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Нерух Н.О.

Представники:

від позивача: Пац В.О. дов. №14-84 від 14.04.2017р. представник

від відповідача: Вохмяніна І.М. дов. №007.1Др-248-1217 від 01.12.2017р. представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (далі-Відповідач) 83 447,60 грн. - пені, 6 650,67 грн. - 3% річних та судовий збір.

Позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача господарського зобов'язання встановленого умовами договору постачання природного газу №16-082-БО-3 від 31.12.2016р. в частині своєчасної оплати за отриманий газ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 28.12.2017р.

Згідно з пунктом 1. Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів " (Відомості Верховної ради, 2017, № 48, ст. 436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

Як зазначено у пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справи, які перебувають у провадженні місцевих господарських судів, подальший її розгляд відбуватиметься за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи стадію вирішення даного спору (після набрання новим ГПК України законної сили), яка відповідає стадії підготовчого провадження, а саме визначенню обставин справи, які підлягають встановленню, та зібранню відповідних доказів, суд розпочав слухання справи зі стадії підготовчого провадження.

28.12.2017р. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області розгляд справи відкладався на 25.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2018р. розгляд справи було відкладено на 20.02.2018р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2018р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.03.2018р. о 10:00.

27.12.2017р. представник Відповідача в підготовчому судовому засіданні надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити, оскільки Відповідач здійснює діяльність з розподілу природного газу, яка здійснюється на засадах державного імперативного регулювання, що в свою чергу виключає можливість додаткових фінансових надходжень. Отже, несвоєчасна та неповна оплата послуг за Договором безпосередньо залежить від рівня оплати за розподіл природного газу бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами, тому Відповідач з об'єктивних причин позбавлений можливості впливати на своєчасність розрахунків за Договором.

Крім того, як вказує Відповідач, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2005 року у справі №Б24/235/05 порушено провадження у справі про банкрутство Відповідача, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року у справі №Б24/235/05 заяву ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії ГПУ "Шебелинкагазвидобування" про відкликання заяви про порушення провадження у справі №Б24/235/05 задоволено.

Положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла на дату відкриття провадження), а саме ч. 4 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, Відповідач вказує на те, що вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

09.01.2018р. представник Позивача подав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, оскільки як зазначає Відповідач дія мораторію на задоволення вимог кредиторів здійснювалась до 28.07.2016р.

Відповідно до ч.7 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на момент припинення провадження у справі про банкрутство Відповідача) дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Позивач звернувся з позовом у листопаді 2017 року, тобто коли була вже відсутня дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Крім того, як вказує Позивач, посилання Відповідача на відсутність можливості впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з Позивачем за поставлений природний газ є необґрунтованими, в силу п.п.6 п.7.2. Договору, яким встановлено, що Відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати природний газ в розмірі та порядку, передбаченому цим Договором.

19.01.2018р. представник Відповідача подав заперечення на відповідь Позивача, та зазначив, що доводи Позивача є необґрунтованими, тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п.6.3. Договору, державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що фактично усуває Відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків коштів на рахунки Позивача за визначеними нормативами.

В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні, посилаючись на відзив на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалася на носій CD-R №1010827DA16289.

В порядку ст.240 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника Позивача та Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

31.01.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі - Споживач) було укладено договір на постачання природного газу № 16-082-БО-3 (далі - Договір).

Відповідно пункту 1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Згідно п.1.2 Договору газ, що продається за Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами /організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року газ обсягом до 270,442 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.) січень - 135,442 тис.куб.м., лютий - 90,000 тис.куб.м., березень - 45,000 тис.куб.м., І кв.-270,442.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 2 431 417,02 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу (а.с.23-26). Вказані Акти підписані та скріплені печатками сторін 31.01.2016 року, 29.02.2016 року, 31.03.2016 року та 30.04.2016 року.

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою №3 від 28.03.2016р. до договору постачання природного газу від 31.01.2016р. №16-082-БО-3, викладено п. 6.1 Договору у наступній редакції: «Оплата планових обсягів газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Вказана додаткова угода діє з 01.04.2016 року.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги п.6.1 Договору, що відповідно і стало причиню виникнення спору.

Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд зазначає.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу п. 8.4. Договору, у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. Договору, Постачальник має право не здійснювати поставку газу Споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Споживачем пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно наданого Позивачем розрахунку пені за загальний період з 14.02.2016 року по 28.07.2016 року, сума пені яку просить стягнути Позивач складає суму у розмірі 83 447,60 грн.

Вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно та з порушенням п. 6.1 Договору за період з 14.02.2016 року по 23.02.20916 року та за період з 14.03.2016 року по 28.03.2016 року, так як умовою п. 6.1 Договору встановлюється, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, тобто період нарахування повинен відбуватися з наступного дня, тобто з дати 15 числа.

Зробивши перерахунок вказаного нарахування пені за весь період, суд дійшов висновку про те, що за період з 15.02.2016 року по 28.07.2016 року, сума пені повинна бути у розмірі 81 333,51 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2005 року у справі №Б24/235/05 було порушено провадження у справі про банкрутство Відповідача, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року у справі №Б24/235/05 заяву ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії ГПУ "Шебелинкагазвидобування" про відкликання заяви про порушення провадження у справі №Б24/235/05 задоволено.

Положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла на дату відкриття провадження), а саме ч. 4 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Отже нарахування пені Позивачем Відповідачу у розмірі 81 333,51 грн. в період дії мораторію є безпідставним, та таким що не підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем також здійснено розрахунок 3% річних за загальний період з 14.02.2016 року по 28.07.2016 року, сума 3% річних, яку просить стягнути Позивач складає суму у розмірі 6 650,67 грн.

Вказаний розрахунок Позивачем зроблено також не вірно та також з порушенням п. 6.1 Договору за період з 14.02.2016 року по 23.02.20916 року та за період з 14.03.2016 року по 28.03.2016 року, так як умовою п. 6.1 Договору встановлюється, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, тобто період нарахування повинен відбуватися з наступного дня саме з дати 15 числа.

Зробивши перерахунок вказаного нарахування 3% річних за весь період, суд дійшов висновку про те, що за період з 15.02.2016 року по 28.07.2016 року, сума 3% річних повинна бути у розмірі 6 506,51 грн.

Як вказувалось вище, Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 2 431 417,02 грн. підписані та скріплені печатками сторін 31.01.2016 року, 29.02.2016 року, 31.03.2016 року та 30.04.2016 року, вони не містять будь-яких застережень з будь-якої сторони стовно невчасного їх отримання, що може, як вказує Відповідач вплинути на можливість вчасного розрахунку за поставлений природній газ, та за таких обставин суд вважає, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 6 506,51 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги Позивача є такими, що підлягають задоволенню частково з стягненням з Відповідача 3% річних в сумі 6 506,51 грн. в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", (49000, м.Дніпро, вул.Шевченка, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) 6 506,51 грн. - 3% річних, 115,55 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суд, у зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Рішення підписано

15.03.2018р.