КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа№ 910/17761/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

за участю учасників справи:

позивача Проценко Р.В., ордер КВ №127073 від 31.01.18

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017

у справі №910/17761/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ"

про стягнення 2 629 083,08 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Фірма "Фундамент" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" про стягнення заборгованості у розмірі 2 629 083,08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 припинено провадження у справі №910/17761/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" в частині суми основної заборгованості в розмірі 50 000,00 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами. Позов Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на користь Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" заборгованість у розмірі 1 836 666,95 грн, пеню у розмірі 475 600,15 грн, 3% річних у розмірі 53 724,82 грн, інфляційні у розмірі 212 860,03 грн та судовий збір у розмірі 39 432,78 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 836 666,95 грн, пеню у розмірі 475 600,15 грн, 3% річних у розмірі 53 724,82 грн, інфляційні у розмірі 212 860,03 грн та судовий збір у розмірі 39 432,78 грн, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 залишити в силі.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що у зв'язку із необхідністю поновлення фінансування на об'єкті будівництва, а також необхідністю перевірки стану розрахунків між сторонами у справі, перевірки складених між сторонами у справі первинних документів, підписання акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, ТОВ "Геос-УКБ" просило суд першої інстанції відкласти розгляд справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17. Розгляд апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 призначено на 06.02.2018.

02.02.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від позивача - Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив суд прийняти постанову, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 залишити без задоволення. Рішенння Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість. Крім того, у відзиві зазначено, що між позивачем та відповідачем було підписано договір та додаткові угоди на весь обсяг пальових робіт по об'єкту: "Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по просп. Червонозоряний, 146-б у Голосіївському районі м. Києва" відповідно до проектної документації, а сторонами було підписано акти приймання виконаних робіт на переданий (доручений) фронт робіт, що фактично був виконаний позивачем (підрядником) та прийнятий відповідачем (генпідрядником). При цьому, в подальшому позивач уклав договір підряду №41-16 від 21.10.2016 безпосередньо із замовником будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю "КДД ІНЖИНІРИГ" по якому сторони виконали свої договірні зобов'язання в повному обсязі.

05.02.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Геос-УКБ" надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі №910/17761/17. Подане клопотання обґрунтоване тим, що в січні-лютому 2018 року ТОВ "Геос-УКБ" сплатило Приватному акціонерному товариству Фірма "Фундамент" грошові кошти за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 на загальну суму 525 000,00 грн. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано платіжні доручення №336, №409, №586, №681, №698, №769, №828, №996, №1118 з відміткою банку. Таким чином, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" заборгованості у розмірі 525 000,00 грн на виконання Договору підряду №03-16 від 03.02.2016 після порушення провадження у справі, відповідач просив закрити провадження у справі в частині стягнення 525 000,00 грн - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 відкладено розгляд справи №910/17761/17 на 01.03.2018.

28.02.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Геос-УКБ" надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі №910/17761/17. Подане клопотання обґрунтоване тим, що в січні-лютому 2018 року ТОВ "Геос-УКБ" сплатило Приватному акціонерному товариству Фірма "Фундамент" грошові кошти за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 на загальну суму 575 000,00 грн. Відповідні платіжні доручення з відміткою банку на суму 525 000,00 грн надавались раніше, платіжні доручення №1837 на суму 25000,00 грн та №2270 на суму 25000,00 грн надаються із даним клопотанням. За таких обставин, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" заборгованості у розмірі 575 000,00 грн на виконання Договору підряду №03-16 від 03.02.2016 після порушення провадження у справі, відповідач просив закрити провадження у справі в частині стягнення 575 000,00 грн - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

В судове засідання, яке відбулось 01.03.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача (апелянта) не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, колегія суддів вирішила слухати справу за його відсутності.

Розглянувши раніше подані клопотання відповідача про закриття провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні, враховуючи наступне.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції, а також те, що відповідачем оплату грошових коштів на загальну суму 575 000,00 грн за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 здійснено в січні-лютому 2018 року після винесення місцевим господарським судом рішення у даній справі, тому клопотання про закриття апеляційного провадження у справі в частині стягнення 575 000,00 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами, задоволенню не підлягає. Судова колегія наголошує, що під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час прийняття оскаржуваного рішення, сума основної заборгованості у розмірі 1 836 666,95 грн була наявна та підтверджена належними доказами.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

В судовому засіданні 01.03.2018 представник позивача надав пояснення, в яких заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права надавши позивачу можливість виступити у судових дебатах, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" (генпідрядник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" (підрядник, позивач) було укладено Договір підряду №03-16 (далі - Договір), у відповідності до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними і залученими силами та засобами виконати роботи по улаштуванню буронабивних паль підпірної стіни діаметром 620 мм (71 паля довжиною 15,00 м), діаметром 820 мм (61 паля довжиною 18,00 м), улаштування jet-паль та перевезення вибуреного ґрунту до 15 км (роботи) на об'єкті: "Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по просп. Червонозоряний, 146-б у Голосіївському районі м. Києва" відповідно до погодженої договірної ціни (Додаток №1 до Договору), а генпідрядник зобов'язується прийняти якісно виконані роботи та оплатити їх вартість у порядку та розмірі передбаченому цим Договором.

Згідно п. 1.6. Договору, склад та обсяги робіт визначаються проектною документацією та кошторисними розрахунками, затвердженими генпідрядником. Склад та обсяги робіт за взаємною згодою сторін можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі винесення змін до проектної документації у порядку, визначеному у п. 53 загальних умов укладенні та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна договору визначається на підставі приблизної (динамічної) договірної ціни (Додаток №1 до Договору), що складає без ПДВ 4 171 539,69 грн, крім того ПДВ (20%) 834 307,94 грн.

Ціна Договору, передбачена у п. 2.1 Договору, є приблизною (динамічною) та може бути змінена шляхом укладання сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, що підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін, після чого стає невід'ємною частиною даного Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, після підписання Договору, генпідрядник протягом 5 банківських днів перераховує підряднику авансовий платіж у розмірі 1 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 250 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.2. Договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються шляхом перерахування грошових коштів генпідрядника на поточний рахунок підрядника у наступному порядку:

3.2.1. Подальші розрахунки здійснюються протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3, генпідрядник проводить розрахунки за виконані та прийняті роботи згідно підписаних сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3.

3.3. Протягом 3 робочих днів з дати завершення всього обсягу робіт, передбачених даним Договором, підрядник готує три примірника акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3в із зазначенням в них обсягу та вартості виконаних робіт, підписує їх і надсилає генпідряднику.

Згідно п. 4.2. Договору, датою закінчення робіт вважається дата підписання акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3 в порядку, передбаченому пунктами 3.2.-3.7. Договору.

У відповідності до п. 7.2. Договору, за порушення термінів оплати згідно п. 3.2.1. Договору генпідрядник сплачує підряднику штраф у розмірі 0,1% від несвоєчасно здійснено платежу за кожен день прострочення.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення печатками сторін та діє до моменту повного виконання сторонами покладених на них зобов'язань згідно цього Договору (п. 10.1. Договору).

На виконання умов Договору сторонами погоджена договірна ціна на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по просп. Червонозоряний, 146-б у Голосіївському районі м. Києва".

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" (генпідрядник) та Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" (підрядник) було укладено Додаткові угоди до Договору підряду №03-16 від 03.02.2016, а саме: Додаткову угоду №1 від 12.04.2016, Додаткову угоду №2 від 15.06.2016, Додаткову угоду №3 від 05.09.2016, Додаткову угоду №4 від 25.10.2016, відповідно до умов яких сторони збільшували загальну вартість робіт та матеріалів.

В обрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він налележним чином виконав умови даного Договору, однак відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані та прийняті роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість відповідача перед Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" становить 1 886 666,95 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" 3% річних у розмірі 53 748,91 грн, інфляційні у розмірі 212 860,03 грн, а також пеню у розмірі 475 807,19 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначене також кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №03-16 від 03.02.2016 позивач виконав роботи по улаштуванню буронабивних паль підпірної стіни на об'єкті: "Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по просп. Червонозоряний, 146-б у Голосіївському районі м. Києва", а відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 за лютий 2016 року - жовтень 2016 року на загальну суму 8 517 081,56 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Відповідно до підпункту 3.2.1. пункту 3.2. Договору, подальші розрахунки здійснюються протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3, генпідрядник проводить розрахунки за виконані та прийняті роботи згідно підписаних сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/форми КБ-3.

Судом першої інстанції було встановлено, що часткове погашення заборгованості відповідача за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 відбувалось шляхом здійсненням ним часткових оплат виконаних позивачем робіт, що підтверджується виписками по рахунку позивача, а також проведенням сторонами взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, що відповідачем не спростовано.

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" та Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" було складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016, за яким станом на 01.12.2016 заборгованість на користь Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" становить 1 986 666,95 грн. Вказаний Акт оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Як встановлено судом, на момент звернення до суду з даним позовом у Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" утворилась заборгованість за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 перед Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" у розмірі 1 886 666,95 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції було припинено провадження у справі (на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України в редакції до 15.12.2017) в частині стягнення 50 000,00 грн - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами, з огляду на те, що відповідачем після порушення провадження у справі було здійснено оплату за виконані належним чином та прийняті роботи за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 на загальну суму 50 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №14288 від 26.10.2017 на суму 25 000,00 грн та №15514 від 20.11.2017 на суму 25 000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" заборгованості у розмірі 50 000,00 грн на виконання умов Договору підряду №03-16 від 03.02.2016 після порушення провадження у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо припинення провадження у справі №910/17761/17 в частині стягнення 50 000,00 грн - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" перед Приватним акціонерним товариством Фірма "Фундамент" за Договору підряду №03-16 від 03.02.2016 становить 1 836 666,95 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 1 836 666,95 грн.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості виконаних та прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 836 666,95 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 08.11.2016 по 09.10.2017 у розмірі 53 748,91 грн та інфляційні у розмірі 212 860,03 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочення відповідачем сплати за виконані роботи за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 за загальний період прострочення з 08.11.2016 по 09.10.2017 суд дійшов висновку про задоволення вказаної вимоги частково в сумі 53 724,82 грн у зв'язку з невірним розрахунком позивача.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013).

Перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочення виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 212 860,03 грн підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 08.11.2016 по 09.10.2017 у розмірі 475 807,19 грн.

Згідно ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 №543-96-ВР (зі змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013).

Згідно п. 7.2. Договору, за порушення термінів оплати згідно п. 3.2.1. Договору генпідрядник сплачує підряднику штраф у розмірі 0,1% від несвоєчасно здійснено платежу за кожен день прострочення.

У відповідності до п. 7.11. Договору сторони погодили, що штрафні санкції нараховуються без будь-яких обмежень, встановлених ст. 232 ГКУ.

Перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочення виконання відповідачем його договірного грошового зобов'язання за загальний період прострочення з 08.11.2016 по 09.10.2017 у розмірі 475 807,19 грн, здійснений позивачем з урахуванням обмеженого законодавством розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, суд дійшов висновку про задоволення вказаної вимоги частково в сумі 475 600,15 грн у зв'язку з невірним розрахунком позивача.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" на користь Приватного акціонерного товариства Фірма "Фундамент" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1 836 666,95 грн, 3% річних у розмірі 53 724,82 грн, інфляційні в розмірі 212 860,03 грн та пеня у розмірі 475 600,15 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог та зазначає, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи для підписання сторонами акту звірки взаємних розрахунків.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду та у відповідача було достатньо часу для перевірки стану розрахунків із позивачем за Договором підряду №03-16 від 03.02.2016 та підписання відповідного акту звірки взаємних розрахунків.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи для підписання сторонами акту звірки взаємних розрахунків, а тому доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі, також не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17761/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17761/17.

Повний текст постанови складено та підписано 15.03.2018.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Ю.Л. Власов

С.І. Буравльов