ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/15085/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Святошинської районної організації партії "Реформи і порядок", Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Жуляни" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Життя і право",

про стягнення 71 217,46 грн,

за зустрічним позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання недійсними рішень комісії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (далі - КП "Київжитлоспецексплуатація") про стягнення з відповідача коштів нарахованих за самовільно спожиту електроенергію у розмірі 71 217,46 грн, а саме 13 616,41 грн за актом порушення від 11.11.2015 № 46532, 14 931,73 грн за актом порушення від 11.11.2015 № 466610 та 42 669,32 грн за актом від 21.09.2015 № 35472 (з урахуванням заяви про виправлення технічної описки у позовній заяві), посилаючись на приписи статей 526, 1212, 1213 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.08.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду, а ухвалою від 05.10.2016 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Святошинську районну організацію партії "Реформи і порядок", Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Жуляни" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Життя і право".

12.09.2016 КП "Київжитлоспецексплуатація" подало до Господарського суду м. Києва зустрічну позовну заяву до ПАТ "Київенерго", в якій просило визнати недійсними рішення комісії ПАТ "Київенерго" з розгляду актів правопорушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) від 13.11.2015 № 46532, оформленого протоколом від 30.12.2015 № 3350; від 11.11.2015 № 46610, оформленого протоколом від 22.12.2015 № 3273; від 21.09.2015 № 35472, оформленого протоколом від 13.01.2016 № 53.

КП "Київжитлоспецексплуатація" у зустрічній позовній заяві послалося на положення Законів України "Про житлово-комунальні послуги", "Про електроенергетику", "Про оренду державного та комунального майна", а також пунктів 6.42, 10.2, 11.1 ПКЕЕ та наголосило, що КП "Київжитлоспецексплуатація" безпосередньо не користується електричною енергією за адресами, зазначеними ПАТ "Київенерго" в оспорюваних актах порушення, а є балансоутримувачем комунального майна, що за договорами оренди передано у користування третім особам, які і повинні були укласти відповідні договори, зокрема на постачання електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.09.2016 зустрічний позов КП "Київжитлоспецексплуатація" прийнято до сумісного розгляду із первісним позовом.

У жовтні 2016 року ПАТ "Київенерго" подало до суду заяву про уточнення позовних та просило стягнути з КП "Київжитлоспецексплуатація" 26 548,14 грн, а саме 13 616,41 грн і 12 931,73 грн за актами порушення від 13.11.2015 № 46532 та від 11.11.2015 № 46610. В частині стягнення боргу у розмірі 44 669,32 грн ПАТ "Київенерго" просило провадження у справі припинити на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 провадження у справі в частині стягнення 42 669,32 грн припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 08.02.2017, 22.05.2017, 23.06.2017, 14.08.2017 провадження у справі зупинялося до проведення судової експертизи (або надання висновку чи повідомлення про неможливість її проведення) та, відповідно, поновлювалося.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 (судді Сташків Р.Б.) у задоволенні первісного позову ПАТ "Київенерго" відмовлено.

Зустрічний позов КП "Київжитлоспецексплуатація" задоволено, визнано недійсним рішення комісії ПАТ "Київенерго" з розгляду акта правопорушення ПКЕЕ від 21.09.2015 № 35472 щодо нарахування КП "Київжитлоспецексплуатація" 42 669,32 грн за 26017,20 кВтг недонарахованої електроенергії, яке оформлене протоколом від 13.01.2016 № 53, визнано недійсним рішення комісії ПАТ "Київенерго" з розгляду акта правопорушення ПКЕЕ від 11.11.2015 № 46610 про нарахування КП "Київжитлоспецексплуатація" 14 931,73 грн за 8848 кВтг недонарахованої електроенергії, яке оформлене протоколом від 22.12.2015 № 3273, визнано недійсним рішення комісії ПАТ "Київенерго" з розгляду акта правопорушення ПКЕЕ від 13.11.2015 № 46532 про нарахування КП "Київжитлоспецексплуатація" 13 616,41 грн за 8059,20 кВт недонарахованої електроенергії, яке оформлене протоколом від 30.12.2015 № 3350.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову, встановив, що КП "Київжитлоспецексплуатація" безпосередньо не використовує електроенергію та не є споживачем у розумінні ПКЕЕ, тобто ПАТ "Київенерго" не доведело, що зазначені в актах порушення, зокрема самовільне підключення струмоприймачів до електромереж із метою безоблікового споживання електроенергії, допущено саме відповідачем, який є балансоутримувачем спірних приміщень, у зв'язку з чим підстав для сплати ним коштів за безоблікове користування електроенергією немає. Наведені обставини стали підставою для задоволення зустрічного позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 (Калатай Н.Ф. - головуючий, Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А.) рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "Київенерго" у касаційній скарзі, просить рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов ПАТ "Киїенерго" та відмовити у задоволенні зустрічного позову КП "Київжитлоспецексплуатація" не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що на момент складання актів порушення статус споживачів комунальних послуг мали треті особи, які мали відповідні повноваження щодо самостійного врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електроенергії. На думку ПАТ "Київенерго", суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що сфера застосування ПКЕЕ поширюється як на осіб, які використовують електроенергію на підставі договору, так і на осіб, які в порушення ПКЕЕ споживають електроенергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги положення статей 319, 322 Цивільного кодексу України, згідно з якими власність зобов'язує, а КП "Київжитлоспецексплуатація" як балансоутримувач переданого за договорами оренди нерухомого майна територіальної громади м. Києва, не звільняється від відповідальності за порушення ПКЕЕ.

Заявник касаційної скарги на підствердження своїх доводів посилається на постанови Вищого господарського суду України від 08.05.2014 у справі № 910/4804/13, від 03.10.2012 у справі № 5005/4415/2011, від 05.12.2013 у справі № 910/10448/13 та від 26.09.2017 у справі № 910/22857/16.

У відзиві на касаційну скаргу КП "Київжитлоспецексплуатація" заперечуючи проти її задоволення просить залишити в силі судові рішення у справі з підстав прийняття їх на підставі встановлення всіх обставин справи та виходячи з норм чинного законодавства, вважаючи також необгрнутованими посилання скаржника на судову практику.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржені у справі судові рішення, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій під час перевірок, проведених уповноваженими представниками ПАТ "Київенерго" 21.09.2015, 11.11.2015 та 13.11.2015 у місті Києві по вул. Радянській, 3, вул. Гнати Юри, 9 (офісне приміщення) і вул. Гнати Юри, 9 (нежитлові приміщення № 34, 34А, 43, було виявлено порушення вимог статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику" та пунктів 1.3, 5.1, 6.40 та 10.2 ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електромереж Позивача з метою безоблікового споживання електроенергії, про що складено відповідні акти про порушення № 35472, № 46610, № 46532.

За результатами розгляду зазначених актів комісією було прийнято рішення, оформлені протоколами на підставі яких КП "Київжитлоспецексплуатація" нараховано заборгованість за безобліково спожиту електроенергію, а саме: протоколи від 21.10.2015 № 2783 та від 13.01.2016 № 53 (акт від 21.09.2015 № 35472) за яким нараховано 42 669,32 грн, протокол від 22.12.2015 № 3273 (акт від 11.11.2015 № 46610) за яким нараховано 14 931,73 грн, протокол від 30.12.2015 № 3350 (акт від 13.11.2015 № 16532), за яким нараховано 13 616,41 грн.

Предметом спору у цій справі за первісним позовом ПАТ "Київенерго" є стягнення з КП "Київжитлоспецексплуатація" 26 548,14 грн за актами порушення від 13.11.2015 № 46532 та від 11.11.2015 № 46610 (з урахуванням прийнятої судом заяви про уточнення позовних вимог).

Водночас, як установлено судами попередніх інстанцій, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Гнати Юри, 9, нежитлові приміщення загальною площею 53,50 м2 передано в оренду Святошинській районній організації партії "Реформи і порядок" на підставі укладеного між цією особою (орендар), КП "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) і Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (орендодавець) договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 10.07.2015 № 1970 (том 1, а.с. 112-118) .

На підставі укладених між Органом самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Жуляни" (орендар), КП "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (орендодавець) договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15.11.2012 № 828 і від 29.04.2016 № 828-1 Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Жуляни" було передано в оренду нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Радянська, 3, загальною площею 41,30 м2.

За змістом пунктів 3.9 договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 10.07.2015 № 1970, від 15.11.2012 № 828 і від 29.04.2016 № 828-1, вартість комунальних послуг не входить до складу орендної плати і сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем із підприємством або організацією, що надають такі послуги.

Згідно з пунктами 4.9 зазначених договорів оренди комунального майна на орендарів покладено обов'язок самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями.

Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісія з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ) регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Згідно з пунктом 1.2 ПКЕЕ договір про купівлю-продаж електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за нерегульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за нерегульованим тарифом електричної енергії споживачу за вільними цінами. Користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності. Постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

За змістом статті 1 Закону України "Про електроенергетику" споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Пунктом 1.6 ПКЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. Умови договору про купівлю-продаж електричної енергії між споживачем (субспоживачем) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом визначаються за згодою сторін. Цей договір укладається відповідно до законодавства України.

Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається (пункт 5.1 ПКЕЕ).

За змістом пункту 10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено обов'язки та відповідальність споживачів енергії та, зокрема встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

За змістом статті 27 цього Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, у тому числі крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, а також порушення правил користування енергією.

При цьому Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на час прийняття ПАТ "Київенерго" оспорюваних актів про порушення) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондує визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із наведеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що як вбачається із матеріалів справи, нежитлові приміщення у місті Києві по вул. Радянській, 3 і вул. Гната Юри, 9 перебували в оренді третіх осіб - Святошинської районної організації партії "Реформи і порядок" та Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Жуляни" згідно з договорами оренди комунального майна, укладених з Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради як орендодавця та КП "Київжитлоспецексплуатація" як балансоутримувачем, що також відображено і в спірних актах ПАТ "Київенерго", на підставі яких нараховано заявлену до стягнення з КП "Київжитлоспецексплуатація" суму.

Тобто, як установлено судами, КП "Київжитлоспецексплуатація" безпосередньо не використовувало електроенергію за зазначеними адресами для власних потреб, а тому не є споживачем у розумінні Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ПАТ "Київенерго" про стягнення коштів за безоблікове споживання електроенергії через недоведеність допущення такого споживання саме КП "Київжитлоспецексплуатація" як балансоутримувачем нерухомого майна, та, у свою чергу, про наявність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог КП "Київжитлоспецексплуатація" про визнання недійсними актів порушення від 21.09.2015 № 35472, від 11.11.2015 № 46610 та від 13.11.2015 № 46532, оформлених відповідними протоколами.

Стосовно посилань скаржника на правову позицію, викладену у постановах Вищого господарського суду України у зазначених ним справах, колегія суддів звертає увагу, що у справі № 910/22857/16 (постанова від 26.09.2017) розглядався спір між фізичними особами-підприємцями про стягнення коштів за неналежне виконанням зобов'язань за укладеним між цими особами договором оренди нежитлового приміщення щодо порушення ПКЕЕ. У задоволенні позову було відмовлено, оскільки суд установив, що саме позивач є власником майна, який визнав борг перед електропостачальною організацією і сплатив його. При цьому суд зазначав, що зважаючи на приписи Закону України "Про електроенергетику" для донарахування споживачу суми електроенергії, визначальним є саме факт порушення ПКЕЕ відповідачем - особою, до якої заявлено вимогу. Аналогічну позицію висловлено і в постановах від 05.12.2013 у справі № 910/10448/13, від 03.10.2012 у справі № 5005/4415/2011.

Правова позиція, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 08.05.2014 у справі № 910/4804/13 також не може бути взята до уваги, оскільки як установлено судами у цій справі за умовами укладених між Комунальним підприємством "Ріко" із третіми особами договорів зазначені особи - орендарі не були зобов'язані самостійно укладати договори на електроспоживання, а лише оплачувати вартість енергії Комунальному підприємству "Ріко", яке визначаючи таку умову в підписаних ним договорах, не могло не знати про те, що взяло на себе обов'язок регулювання відносин з електроспоживання перед ПАТ "Київенерго".

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи ПАТ "Київенерго" не спростовують встановлених судами обставин справи і зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції після 15.12.2017, чинній на час здійснення касаційного провадження) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/15085/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак