ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа № 917/1837/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенко Є.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача - Варавіна Ю.В. - за довіреністю від 01.12.2017р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вовчанський олійноекстракційний завод" (вх.№193),

на рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17, (суддя Гетя Н.Г.), ухваленого о 09:45 год. в м. Полтаві, повний текст рішення складено 18.12.2017,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вовчанський олійноекстракційний завод", пл. Привокзальна, 11, м. Вовчанськ, Харківська область, 62504,

до Фізичної особи-підприємця Степанько Сергія Анатолійовича, АДРЕСА_1,

про стягнення 36568,08 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Вовчанський олійноекстракційний завод" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду № 20/05/17 від 20.05.2017 в розмірі 36 568,08 грн.

Підставою для звернення з даним позовом стала обставина неналежного виконання з боку відповідача умов п. 3.1 договору підряду від 20.05.2017 №20/05/07, що мало наслідком завершення будівельних робіт до підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт № 10026 з простроченням 97 календарні дні. Позивач вказує, що з огляду на те, що у відповідності до п. 15.3.1 договору у разі, якщо недотримання строків виконання робіт, встановлених даним договором або додатками до нього (невиконання робіт) та або/виконання робіт неналежної якості виконання робіт перевищує 20 календарних днів, підрядник сплачує замовнику понад суму штрафу, указану в п. 15.3 договору, суму штрафу в розмірі 10% від вартості робіт, по яким відбулось порушення, відповідач у відповідності до ст.ст. 549, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 230 ГК України має сплатити розмір штрафу у розмірі 36568,08 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17 в позові відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд з посиланням на положення ст.ст. 525, 610, 875,882 ЦК України, п. 3.1 договору підряду від 20.05.2017 №20/05/07 вказує на те, що позивачем не надано доказів надання підряднику будівельного майданчику, а також графіку робіт (додаток № 3), в свою чергу, акт приймання виконаних будівельних робіт № 10026 від 27.09.2017р. свідчить про те, що роботи виконані без зазначення дати їх виконання. За таких обставин, на думку суду, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують початок строку виконання визначених умовами договору робіт, у зв'язку з чим твердження позивача щодо наявності порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині недодержання строків виконання робіт є необґрунтованим, що позбавляє можливості застосування заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Вовчанський олійноекстракційний завод" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує на виконання необхідних умов для виконання робіт з боку підрядника, якими є надання будівельного майданчика (фронту робіт) та перерахування 24.05.2017 авансу. За наслідками звернення відповідача листом від 21.06.2017 до замовника з проханням надати дозвіл на доступ до території підприємства, замовником було надано будівельним майданчик, що підтверджується актом-допуском на виконання будівельних робіт та актом передачі будівельного майданчика від 22.06.2016.

На думку позивача, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності надання з боку замовника графіку виконання робіт, з огляду на те, що сторони у додатку № 3 до укладеного договору підряду визначили графік виконання робіт і відповідач його підписав, тим самим погодився з його вимогами. При цьому, оскільки у відповідності до п. 3.4 договору датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником після підписання останнім акту приймання виконаних робіт, позиція суду, що зазначена в акті дата приймання виконаних робіт є лише датою його складання, є хибною.

У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа-підприємець Степанько Сергій Анатолійович просить рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі № 917/1837/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх.№2186 від 13.03.2018р.). обґрунтовуючи свою позицію у справі, вказує на недоведеність позивачем належними доказами наявність порушення договірних зобов'язань з боку відповідача в частині недодержання строків виконання робіт, що позбавляє можливість застосування заявлених штрафних санкцій.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2017 у зв'язку з перебуванням судді Камишевої Л.М. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Шутенко І.А.

Позивач вказує, що розгляд справи по суті відбувся за наслідками проведення одного судового засідання, позивач не мав можливості подати необхідні докази у справі, просить господарський суд апеляційної інстанції при прийняття судового рішення прийняти та дослідити додані до апеляційної скарги документи: копію наказу ФОП Степанько С.А. від 21.06.2017р. № 21/06 про початок виконання робіт на території ПрАТ "Вовчанський олійноекстраційний завод", копію листа про дозвіл на вихід на територію підприємства від 21.06.2017р., копію листа про дозвіл на в'їзд на територію підприємства від 21.06.2017р., копію акту передачі будівельного майданчику від 22.06.2017р., копію акту-допуску на виконання будівельних робіт від 22.06.2017р., копію акту про відсутність зауважень від 29.09.2017р.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання про визнання поважними причини неподання нових доказів суду першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ГПК України докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

В обґрунтування неможливості подання доказів до суду першої інстанції, позивач вказує на те, що був відсутній в судовому засіданні та не міг передбачити виникнення у господарського суду сумнівів щодо наявності чи відсутності певних обставин, без отримання ухвали щодо витребування нових доказів у справі не міг подати до суду необхідні документи.

Судова колегія відхиляє заявлене позивачем клопотання з огляду на те, що ухвалами господарського суду Харківської області від 08.11.2017 та від 21.11.2017 позивача неодноразово було повідомлено про час та місце розгляду справи, що надавало можливість прийняти участь у дослідженні обставин справи та висловлення своєї позиції з приводу заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

Зважаючи на те, що розгляд справи передбачає змагальність судового процесу, відповідно до якого учасники справи мають подавати належні докази на підтвердження чи в спростування досліджуваних судом доводів позовної заяви, обставини, на які посилається позивач, не можна визнати такими, що перешкоджали вчасному поданню нових доказів станом на момент розгляду справи судом першої інстанції, оскільки залежали виключно від суб'єктивної волі учасника справи.

За таких обставин, перевірка судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції здійснюється без прийняття нових доказів позивача, доданих до апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи.

В судове засіданні з'явився представник позивача за довіреністю, виданою керівником юридичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 131-2 Перехідних положень Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

В свою чергу, положеннями частини п'ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, справу № 917/1837/17 розглянуто місцевим господарським судом першої інстанції за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, відповідно, судом не було вирішено питання щодо віднесення справи до категорії малозначних.

З огляду на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія дійшла висновку про віднесення справи №917/1837/17 до категорії малозначних, у зв'язку з чим представники сторін мають право приймати участь у розгляді справи в порядку ст. ч. 1 ст. 58 ГПК України, ст. 131-2 Перехідних положень Конституції України на підставі виданої юридичною особою довіреності.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20 травня 2017 між ПРАТ "Вовчанський олійноекстракційний завод" (за договором-замовник) та ФО-П Степанько Сергієм Анатолійовичем (за договором-підрядник) був укладено договір підряду №20/05/17.

У відповідності до умов п. 2.1 договору у порядку та на умовах, визначених даним договором, підрядник зобов'язується за замовленням Замовника на свій ризик виконати та здати йому у встановлений цим договором строк роботи по заміні ділянки кільцевого протипожежного та господарсько-питного трубопроводу за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, м. Вовчанськ, пл. Привокзальна, 11, а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх згідно з умовами даного договору.

Строки виконання робіт сторони обумовили у п.3.1 договору, відповідно до якого підрядник розпочне виконання робіт протягом 3 (трьох) календарних днів з дня виконання замовником зобов'язання щодо надання будівельного майданчика (фронту робіт), перерахування авансу та здійснюватиме виконання робіт, передбачених п.2.1 договору, протягом 21 календарних дні згідно з графіком виконання робіт (додаток №3), який є невід'ємною частиною договору.

У зв'язку зі зміною обсягів будівельних робіт по заміні ділянки кільцевого протипожежного та господарсько-питного трубопроводу на об'єкті ПрАТ "Вовчанський олійноекстракційний завод", що виникли у зв'язку з невиконанням підрядником частини робіт з зворотної засипки та улаштування твердого покриття доріг, на підставі п.4.2 та 4.4 договору, сторони уклали додаткову угоду від 20.09.2017 №1 до договору підряду, в якій домовились прийняти договірну ціну №2, що є невід'ємною частиною договору.

Договірна ціна на фактично виконані роботи становить 243787,20 грн., в т.ч. ПДВ-40631,20 грн.

Після підписання сторонами даної додаткової угоди та акту приймання виконаних будівельних робіт №10026 від 27.09.2017р., на підставі наданого підрядником рахунку №96 від 27.09.2017р., платіжним дорученням банку №1836 від 10.10.2017р. замовник здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 115390,80 грн. на розрахунковий рахунок підрядника в якості остаточного розрахунку, тим самим виконавши взяті на себе зобов'язання за п.5.1 договору.

Пунктом 4.2 договору зазначено, що договірна ціна на роботи вказується у додатку №1, який є невід'ємною частиною даного договору. Договірна ціна становить - 256792 грн. 80 коп. (двісті п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто дві грн. 80 коп.)

У п.5.1. Сторони обумовили, що розрахунки за виконання робіт здійснює замовник наступним чином:

- авансовий платіж у сумі 128396,40 грн. у т.ч. ПДВ 21399,40 грн. в якості попередньої оплати за майбутнє виконання робіт перераховується протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами цього договору.

- щомісячні розрахунки за виконані підрядником роботи за цим договором здійснюються замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника протягом десяти банківських днів із дати підписання сторонами приймання виконаних робіт за формою КБ-2 в, довідки за формою КБ-3 та надання рахунків, які надаються замовнику не пізніше 20 числа кожного місяця, з урахуванням раніше перерахованого авансу та утримання коштів згідно п. 5.4. даного договору.

Замовник, на підставі наданого підрядником рахунку №31 від 24.05.2017р., платіжним дорученням банку №919 від 30.05.2017р. здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 128396,40 грн. на розрахунковий рахунок підрядника в якості передоплати, тим самим виконавши взяті на себе зобов'язання п.5.1 Договору.

Позивач зазначає, що підрядник взяті на себе зобов'язання в частині своєчасності виконання робіт не виконав, тим самим порушив умови розділу 3 договору.

З метою досудового врегулювання спору, 30 серпня 2017 року на адресу листування підрядника, що була зазначена останнім у договорі, рекомендованим листом про вручення, замовником було направлено повторну претензію за вих. №969, з вимогою термінового виконання робіт у повному обсязі та здійснити оплату штрафних санкцій за несвоєчасне їх виконання.

Зазначену претензію підрядник отримав 08.09.2017, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Проаналізувавши апеляційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи справу по суті, судова колегія виходить з того, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Таким чином, предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача, суми нарахованого штрафу за затримку з вини останнього термінів здачі об'єкту в експлуатацію за договором підряду №20/05/17 від 20.05.2017, які позивач обґрунтовує умовами п.п.3.1, 5.1, 15.3.1 договору підряду та нормативною підставою стягнення - вимогами ст.ст. 549, 610, 611 ЦК України, ст.ст.216, 230 ГК України.

Спір між сторонами стосується виконання умов договору підряду, а, відтак, до предмету дослідження у даній справі входить встановлення обставин щодо характеру та обсягу робіт, що є предметом договору, строків їх виконання та порядок їх прийняття, аналіз доказів, поданих на підтвердження виконання та передання цих робіт; встановленню підлягає також факт порушення сторонами господарського зобов'язання, наслідки такого порушення з урахуванням змісту укладеного сторонами спору договору.

У відповідності до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно положень ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 889 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Частиною 1 статті 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 110 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. №668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" порушення зобов'язань за договором підряду є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором підряду.

Підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну (стаття 883 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 322 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом.

Дослідивши матеріали справи господарський суд першої інстанцій встановив, що пунктом 3.1 договору, визначено, що підрядник розпочне виконання робіт протягом 3 (трьох) календарних днів з дня виконання замовником зобов'язання щодо надання будівельного майданчика (фронту робіт), перерахування авансу та здійснюватиме виконання робіт, передбачених п.2.1 Договору, протягом 21 календарних дні згідно з графіком виконання робіт (Додаток №3), який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 11.1 договору будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником протягом трьох робочих днів з дати підписання цього договору і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт, погоджені замовником), склад і зміст якої визначається нормативними документами та цим договором.

У відповідності до п. 15.3.1 договору у разі, якщо недотримання строків виконання робіт встановлених даним договором або додатками до нього (невиконання робіт) та або/ виконання робіт неналежної якості виконання робіт перевищує 20 календарних днів, Підрядник сплачує Замовнику понад суму штрафу, указану в п.15.3., суму штрафу в розмірі 10 % від вартості робіт по яким відбулася порушення, тобто всього 15% від суми Договору.

Позивач не надав належні докази, якими підтверджується факт надання підряднику будівельного майданчику для початку виконання робіт за наслідками підписання відповідного акту, дії щодо якого згідно умовами договору покладено саме на замовника (позивача).

Учасниками справи до матеріалів справи при вирішенні спору судом першої інстанції було надано лише акт приймання виконаних будівельних робіт №10026 від 27 вересня 2017р., який свідчить лише про виконання робіт, що унеможливлює встановлення строку початку виконання визначених в договорі робіт.

Враховуючи, що позивачем не доведено своєчасного надання підряднику вихідних даних (будівельного майданчику), що у відповідності до п. 3.1 договору є необхідним для подальшого виконання робіт з боку відповідача, вбачається, що позивачем не доведено обставини прострочення боржником виконання зобов'язання щодо своєчасного виконання робіт за договором, у зв'язку з чим правильним є висновок суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій відсутні, а у позові слід відмовити у повному обсязі.

Судовою колегією також було встановлено, що графік виконання робіт було визначено сторонами станом на момент складання додаткової угоди № 3 до договору № 20/05/17 від 20.05.2017 (а.с. 26). Проте, у вказаному документі сторонами було досягнуто згоди щодо періодів виконання окремих видів підрядних робіт за договором, без визначення дати початку.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення в оскаржуваній частині відповідно до вимог закону та обставин справи.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вовчанський олійноекстракційний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 у справі №917/1837/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 19.03.2018.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя І.А. Шутенко