ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12.03.2018

Справа № 910/2250/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву Комунального підприємства “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва” (м. Київ)

до Приватного підприємства “Центр медичних послуг” (м. Київ)

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у сумі 5 745,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 р. до господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва” (далі - КП “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва”, заявник) із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства “Центр медичних послуг” заборгованості у сумі 5 745,49 грн., яка складається з основної суми боргу у сумі 4 679, 82 грн., пені у сумі 390,51 грн., інфляційної складової боргу у сумі 549,17 грн. та 3 % річних у сумі 125,99 грн.

03.03.2018 р. за вказаною заявою господарським судом міста Києва був виданий судовий наказ за вимогою КП “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва” про стягнення з ПП “Центр медичних послуг” основного боргу у сумі 4 679, 82 грн.

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення пені у сумі 390,51 грн., інфляційної складової боргу у сумі 549,17 грн. та 3 % річних у сумі 125,99 грн., суддя приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає.

Положеннями ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня, інфляційна складова боргу та 3 % річних за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю, що виникла за договором, а є видами штрафних санкцій та матеріальних втрат, які сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов'язання. Відтак, заявлені вимоги про стягнення пені у сумі 390,51 грн., інфляційної складової боргу у сумі 549,17 грн. та 3 % річних у сумі 125,99 грн. не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству “Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва” у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства “Центр медичних послуг” заборгованості у сумі 5 745,49 грн. в частині стягнення пені у сумі 390,51 грн., інфляційної складової боргу у сумі 549,17 грн. та 3 % річних у сумі 125,99 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя                                         Головіна К.І.