ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018р. Справа №914/23/18

місто Львів

За позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 відділу міста Львова, м.Львів

про стягнення трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобовязання. Ціна позову: 27488,84 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання: Зарицька О.Р.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №14-69 від 14.04.2017р.);

Від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №11 від 17.01.2018р.)

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного Акціонерного Товариства Національна Акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до відповідача ОСОБА_1 відділу м.Львова, м.Львів про стягнення 25847,37грн. пені, 1641,47грн. 3% річних, що в сукупності складає ціну позову 27488,84 грн. (позивачем неправильно зазначено ціну позову в сумі 27488,83 грн.).

Ухвалою суду від 04.01.2018 року відкрито провадження у справі №914/23/18 за даним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 31.01.2018 року.

Ухвалою суду від 31.01.2018р. розгляд справи відкладено на 19.02.2018р.

06.02.2018р. за вх.№4239/18 через канцелярію суду позивач при супровідному листі від 02.02.2018р. подав додаткові докази.

19.02.2018р. за вх.№5803/18 через канцелярію суду відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Ухвалою суду від 19.02.2018р. розгляд справи відкладено на 05.03.2018р.

05.03.2018р. за вх..№626/18 від позивача поступила заява про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.03.2018р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду та приєднано до матеріалів справи.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 05.03.2018 року забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 05.03.2018 року забезпечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд зменшити розмір пені на 90 % у звязку з важним фінансовим становищем.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти зменшення розміру пені, з підстав, викладених у відповіді на відзив від 29.01.2018р. (вх..№3216/18 від 30.01.2018р.).

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 05.03.2018 проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

16.02.2015 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 2623/15-БО(Т)-21 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобовязується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3241225,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 (за січень 2015 року), від 28.02.2015 (за лютий 2015 року), від 31.03.2015 (за березень 2015 року), від 30.04.2014 (за квітень 2015 року), від 31.05.2014 (за травень 2015 року), від 30.06.2014 (за червень 2015 року), від 31.07.2015 (за липень 2015 року), від 31.08.2015 (за серпень 2015 року), від 30.09.2015 (за вересень 2015 року), від 31.10.2015 (за жовтень 2015 року), від 30.11.2015 (за листопад 2015 року), від 31.12.2015 (за грудень 2015 року), від 31.01.2016 (за січень 2016 року).

Згідно з п. 6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газу здійснюється відповідачем до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Незважаючи на виконання позивачем своїх зобовязань щодо поставки газу, відповідач свої зобовязання щодо оплати за природний газ виконав із значним порушенням встановленого договором строку.

Таким чином, за порушення строків виконання умов договору в частині оплати за поставлений природний газ, позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі 25847,37 грн. та 1641,47 грн. 3 % річних, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру неустойки, представник позивача заперечив.

Відповідач в свою чергу зазначає, що на момент подання позовної заяви до суду, сума основного боргу за отриманий природний газ була відповідачем оплачена у повному обсязі; КЕВ м. Львова є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок Державного бюджету України; кошти на оплату поставленого природного газу надходять з бюджету із запізненнями, а відтак, на думку відповідача, відсутня його вина у простроченні оплати за поставлений газ. З огляду на вищезазначене, просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 16.02.2015 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 2623/15-БО(Т)-21, відповідно до умов якого позивач зобовязується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму на загальну суму 3241225,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 (за січень 2015 року), від 28.02.2015 (за лютий 2015 року), від 31.03.2015 (за березень 2015 року), від 30.04.2014 (за квітень 2015 року), від 31.05.2014 (за травень 2015 року), від 30.06.2014 (за червень 2015 року), від 31.07.2015 (за липень 2015 року), від 31.08.2015 (за серпень 2015 року), від 30.09.2015 (за вересень 2015 року), від 31.10.2015 (за жовтень 2015 року), від 30.11.2015 (за листопад 2015 року), від 31.12.2015 (за грудень 2015 року), від 31.01.2016 (за січень 2016 року).

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газу здійснюється відповідачем до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Незважаючи на виконання позивачем своїх зобовязань щодо поставки газу, відповідач свої зобовязання щодо оплати за природний газ виконав із значним порушенням встановленого договором строку. Невчасний розрахунок за отриманий природний газ відповідач обгрунтовує тим, що він є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок Державного бюджету України, кошти на оплату поставленого природного газу надходять з бюджету із запізненнями, а відтак, на думку відповідача, відсутня його вина у простроченні оплати за поставлений газ.

В п. 7.1 договору, сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України, а також цим договором.

Згідно п.7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. Уразі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, за порушення строків виконання умов договору в частині оплати за поставлений природний газ, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 25847,37 грн., 1 641,47 грн. 3 % річних, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2018», встановив, що:

- за зобовязаннями за січень 2015 року: від суми заборгованості 572209,59 грн. за період з 17.02.2015 по 03.03.2015р. розмір 3 % річних становить 705,46 грн.; від суми заборгованості 572209,59 грн. за період з 04.03.2015 по 10.03.2015р. розмір 3 % річних становить 329,22 грн.; від суми заборгованості 72209,59 грн. за період з 11.03.2015 по 16.03.2015р. розмір 3 % річних становить 35,61 грн.;

- за зобовязаннями за лютий 2015 року позивачем не нараховано 3 % річних;

- за зобовязаннями за березень 2015 року від суми заборгованості 286055,98 грн. за період з 15.04.2015 по 15.04.2015р. розмір 3 % річних становить 23,51 грн.;

- за зобовязаннями за квітень 2015 року від суми заборгованості 39258,41 грн. за період з 15.05.2015 по 24.05.2015р. розмір 3 % річних становить 32,27 грн.;

- за зобовязаннями за травень 2015 року від суми заборгованості 66908,28 грн. за період з 16.06.2015 по 07.07.2015р. розмір 3 % річних становить 120,98 грн.;

- за зобовязаннями за червень 2015 року позивачем не нараховано 3 % річних;

- за зобовязаннями за липень 2015 року позивачем не нараховано 3 % річних;

- за зобовязаннями за серпень 2015 року від суми заборгованості 21548,88 грн. за період з 15.09.2015 по 24.09.2015р. розмір 3 % річних становить 17,71 грн.; від суми заборгованості 21548,88 грн. за період з 25.09.2015 по 12.10.2015р. розмір 3 % річних становить 31,88 грн.;

- за зобовязаннями за вересень 2015 року від суми заборгованості 25121,24 грн. за період з 16.10.2015 по 11.11.2015р. розмір 3 % річних становить 55,75 грн.

- за зобовязаннями за жовтень 2015 року від суми заборгованості 220129,98 грн. за період з 17.11.2015 по 26.11.2015р. розмір 3 % річних становить 180,93 грн.; від суми заборгованості 33497,14 грн. за період з 27.11.2015 по 03.12.2015р. розмір 3 % річних становить 19,27 грн.;

- за зобовязаннями за листопад 2015 року позивачем не нараховано 3 % річних;

- за зобовязаннями за грудень 2015 року від суми заборгованості 83451,85 грн. за період з 15.01.2016 по 27.01.2016р. розмір 3 % річних становить 88,92 грн.;

- за зобовязаннями за січень 2016 року від суми заборгованості 207130,45 грн. за період з 16.02.2015 по 16.03.2015р. розмір 3 % річних становить 509,34 грн.

Всього на суму 2150,85 грн.

Суд встановив, що сума 3% річних, яка підлягає до стягнення є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, оскільки позивач у визначеному ст.46 ГПК порядку (до початку першого судового засідання, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) із заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення 3% річних не звертався, то суд приходить до висновку, що до стягнення підлягають 3 % річних в сумі 1641,47 грн.

Щодо нарахування відповідачу пені, суд зазначає таке.

Пунктом 7.2 договору визначено, що в разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору, він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачує пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з приписами, встановленими Господарським кодексом України. Так, відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 цього Кодексу).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 9.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм та умов договору, можна зробити висновок про те, що сторони договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України, тому розрахунок розміру пені слід проводити за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Таким чином, суд, здійснивши перерахунок пені за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2018», встановив, що:

- за зобовязаннями за січень 2015 року: від суми заборгованості 572209,59 грн. за період з 17.02.2015 по 03.03.2015р. розмір пені становить 9171,03 грн.; від суми заборгованості 572209,59 грн. за період з 04.03.2015 по 10.03.2015р. розмір пені становить 6584,33 грн.; від суми заборгованості 72209,59 грн. за період з 11.03.2015 по 16.03.2015р. розмір пені становить 712,20 грн.;

- за зобовязаннями за лютий 2015 року позивачем не нараховано пені;

- за зобовязаннями за березень 2015 року від суми заборгованості 286055,98 грн. за період з 15.04.2015 по 15.04.2015р. розмір пені становить 470,23 грн.;

- за зобовязаннями за квітень 2015 року від суми заборгованості 39258,41 грн. за період з 15.05.2015 по 24.05.2015р. розмір пені становить 645,34 грн.;

- за зобовязаннями за травень 2015 року від суми заборгованості 66908,28 грн. за період з 16.06.2015 по 07.07.2015р. розмір пені становить 2419,70 грн.;

- за зобовязаннями за червень 2015 року позивачем не нараховано пені;

- за зобовязаннями за липень 2015 року позивачем не нараховано пені;

- за зобовязаннями за серпень 2015 року від суми заборгованості 21548,88 грн. за період з 15.09.2015 по 24.09.2015р. розмір пені становить 318,81 грн.; від суми заборгованості 21548,88 грн. за період з 25.09.2015 по 12.10.2015р. розмір пені становить 467,58 грн.;

- за зобовязаннями за вересень 2015 року від суми заборгованості 25121,24 грн. за період з 16.10.2015 по 11.11.2015р. розмір пені становить 817,64 грн.

- за зобовязаннями за жовтень 2015 року від суми заборгованості 220129,98 грн. за період з 17.11.2015 по 26.11.2015р. розмір пені становить 2653,62 грн.; від суми заборгованості 33497,14 грн. за період з 27.11.2015 по 03.12.2015р. розмір пені становить 282,66 грн.;

- за зобовязаннями за листопад 2015 року позивачем не нараховано пені;

- за зобовязаннями за грудень 2015 року від суми заборгованості 83451,85 грн. за період з 15.01.2016 по 27.01.2016р. розмір пені становить 1304,22 грн.;

- за зобовязаннями за січень 2016 року від суми заборгованості 207130,45 грн. за період з 16.02.2015 по 16.03.2015р. розмір пені становить 7470,28 грн.

Всього на суму 33317,64 грн.

Суд встановив, що сума пені, яка підлягає до стягнення є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, оскільки позивач у визначеному ст.46 ГПК порядку (до початку першого судового засідання, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) із заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені не звертався, то суд приходить до висновку, що належною до стягнення є пеня у розмірі 25847,37 грн.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 90 %.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України). У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Частиною першою статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідач КЕВ м.Львова є неприбутковою установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно Бюджетного кодексу України, бюджетна установа - орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими (абзац шостий частини 1 статті 2 БК України).

З матеріалів справи вбачається наявність у відповідача значних боргів за отримані послуги постачання теплової енергії, за комунальні послуги тощо, що підтверджується долученою до відзиву довідкою №302 про стан дебіторської заборгованості КЕВ м.Львова та про стан кредиторської заборгованості станом на 01.01.2018р.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо причин невиконання відповідачем зобов'язання та ступінь вини відповідача, враховуючи фінансовий стан відповідача та відсутність основного боргу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання, та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, на 30 %. Таким чином, суд вважає що з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 18093,16 грн.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 18093,16 грн. пені та 1641,47 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача в повному обсязі у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13,73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, буд.2; ідентифікаційний код 07638027) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 1641,47 грн. 3 % річних, 18093,16 грн., 1600,00 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 12.03.2018р.

Суддя Кітаєва С.Б.