КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. Справа№ 927/976/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Вінницькій Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 23.10.2017;

від відповідача 1: Коваленко Я.В. за довіреністю від 30.12.2017, Слюзар Т.І. за довіреністю від 30.12.2017;

від відповідача 2: Ковальчук О.О. за довіреністю від 12.12.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 (повне рішення складено 11.12.2017)

у справі №927/976/17 (головуючий суддя Фетісова І.А.)

за позовом ОСОБА_6

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" (відповідач 1) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (відповідач 2)

про визнання контракту № 05/2363 від 21.03.2016 на поставку сільськогосподарської продукції недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" (далі - відповідач 1) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (далі - відповідач 2) про визнання недійсним контракту на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 року укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент підписання вказаного Договору директор відповідача 2 не мав повноважень на таке підписання, загальні збори відповідача 2 щодо погодження укладення спірного контракту не скликались, а рішення загальних зборів про погодження укладення Договору не приймалось, відповідно протокол від 21 березня 2016 року №21/03 не підписувався, хоча згідно зі Статутом СТОВ "Батьківщина" таке погодження є необхідним. Крім того, позивач стверджував, що підпис директора відповідача 2 та печатка останнього на Договорі містять ознаки підробки.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 року у справі № 927/976/17 позовні вимоги задоволені. Визнано недійсним контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 року, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Терра". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" на користь ОСОБА_6 800 грн. судового збору. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" на користь ОСОБА_6 800 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" 21.12.2017 року подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, а також покласти на позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не дослідив належним чином рішення судів у справі № 927/1050/16, які мають преюдиціальний характер для даної справи та в межах якої питання дійсності Договору вже досліджувались, право позивача на управління товариством спірним Договором не порушено, а відтак, у останнього немає підстав для звернення з позовом до господарського суду.

10.01.2018 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 року (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Мартюк А.І., Чорногуза М.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 року у справі № 927/976/17. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Повідомлено учасників процесу про можливість реалізації прав на подачу суду клопотань (відповідно до вимог нової редакції Господарського процесуального кодексу України) протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.

25.01.2018 року від представника позивача та від представника відповідача 2 надійшло спільне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 927/1116/17 за позовом ОСОБА_7 до СТОВ "Батьківщина", третя особа ТОВ "Гран Терра", про визнання недійсним рішення загальних зборів СТОВ "Батьківщина", що оформлене протоколом № 21/03 від 21.03.2016 року.

25.01.2018 року від представника відповідача 2 надійшла заява про відвід судді Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 року визнано необґрунтованим заявлений судді Мартюк А.І. відвід, провадження у справі № 927/976/17 зупинено. Матеріали справи передані на здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

29.01.2018 від представника відповідача 1 (апелянта) надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - директора СТОВ "Батьківщина" ОСОБА_8.

29.01.2018 від представника відповідача 1 (апелянта) надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - учасника СТОВ "Батьківщина" ОСОБА_7.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018 року заяву про відвід судді Мартюк А.І. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Агрикової О.В., Алданової С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 року (колегія суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Агрикової О.В., Алданової С.А.) у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" про відвід судді Мартюк А.І. у справі № 927/976/17 відмовлено.

05.02.2018 року від представника відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

05.02.2018 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

05.02.2018 року від представника відповідача 1 надійшли заперечення на клопотання щодо зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 поновлено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.02.2018.

21.02.2018 від представника позивача надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача 1 щодо зупинення провадження у справі.

26.02.2018 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.02.2018 від представника відповідача 1 надійшла відповідь на відзиви на апеляційну скаргу. До відповіді на відзиви долучено висновок експерта № 14606 від 27.02.2018 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи в.о. генерального директора ТОВ "Гран Терра".

28.02.2018 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмового доказу - рішення господарського суду Чернігівської області від 13.02.2018 у справі №927/1116/17.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 28.02.2018 по 15.03.2018.

12.03.2018 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про долучення роздруківки картки атестованого експерта Фраймович Л.В.

У зв'язку із перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням начальника Управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від 15.03.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/976/17.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2018 р., у зв'язку із перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №927/976/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мартюк А.І., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Представники відповідача 1 (апелянта) у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Представники позивача та відповідача 2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

У матеріалах справи наявна копія контракту на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21 березня 2016 року, укладеного між відповідачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Терра", як покупцем, та відповідачем 2 - Сільськогосподарським товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", як продавцем.

Контракт № 05/2363 на поставку сільськогосподарської продукції підписано в.о. генерального директора відповідача 1 - ОСОБА_10 який діє на підставі Статуту та директором відповідача 2 - ОСОБА_8, яка діє на підставі Статуту, що зазначено в преамбулі до контракту.

Відповідно до умов п. 1.1. договору у порядку та на умовах, передбачених даним контрактом, постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця насіння соняшнику врожаю 2016 року, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п. 3.1 договору кількість товару становить 20000 метричних тон +/- 5% за вибором покупця.

Відповідно до п. 3.3 договору попередня загальна вартість товару, що постачається згідно з даним контрактом складає 161 831 166,67 грн., крім того ПДВ 32 366 233,33 грн., що еквівалентно 7 400 000 доларів США згідно середньозваженого курсу гривні до долару США на міжбанківському валютному ринку України за результатами закриття торгівельної сесії по відношенню до курсу гривні до долару США.

Згідно з умовами пунктів 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6 договору постачальник поставляє товар на умовах СРТ Перевезення оплачено до (місце зазначене) Філія "ТОВ "Олсідз Блек Сі" Олійно-екстракційний завод", Одеська область, Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, 2-ий км автодороги на Морський торгівельний порт "Южний", буд. 2 "б" (ст. Берегова одеської залізниці, код станції 400502) (надалі склад покупця), згідно з "Інкотермс" в редакції 2010 року, за винятком застережень, прямо передбачених даним контрактом. Товар за даним контрактом постачається залізничним транспортом. Товар за даним контрактом постачається окремими частинами (частина товару) в строк з 01 вересня 2016 року по 30 жовтня 2016 року (включно). Кількість кожної окремої частини товару дорівнює кількості товару, відвантаженого (відправленого) постачальником покупцю протягом одного календарного тижня. Мінімальна кількість кожної окремої частини товару (крім останньої частини товару) має бути не менше ніж 4600МТ. Остаточна кількість товару визначається на складі покупця згідно з результатами зважування товару на складі покупця та згідно з заліковою вагою відповідно до якості, зазначеної в п.п. 2.1 та 2.2 даного контракту. Датою поставки товару вважається дата календарного штемпеля станції призначення про видачу товару покупцю у відповідній залізничній накладній на товар. Датою відвантаження (відправлення) товару вважається дата календарного штемпеля станції відправлення у відповідній залізничній накладній на товар. Право власності на товар виникає у покупця з дати поставки товару.

Відповідно до п. 9.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним контрактом.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу позачергових загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" від 27.10.2016 року № 27/10. Згідно з вказаним протоколом на зборах присутні учасники ОСОБА_7, частка в статутному капіталі складає 20%, що дорівнює 100000 грн., та ОСОБА_6, частка в статутному капіталі складає 80%, що дорівнює 400000 грн., та директор товариства ОСОБА_8. На порядок денний винесено питання про розірвання контракту № 05/2363 від 21.03.2016 року. ОСОБА_8 повідомила, що після ознайомлення з отриманими документами їй стало відомо, що у ТОВ "Гран Терра" є примірник контракту № 05/2363 від 21.03.2016 року з підписом, схожим на її підпис, а попередня загальна вартість товару становить 194197400 грн. Пояснила, що даний контракт не підписувала, та вона вирішує всі питання крім тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства: укладає та підписує від імені товариства договори, контракти, інші правочини, сума яких не перевищує 1000000 грн. або еквівалент в іноземній валюті на одного контрагента. На зборах було вирішено провести службове розслідування щодо перевірки інформації про обставини виникнення на контракті підпису та звернутися до суду визнання контракту недійсним.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з кримінального провадження № 0005018 Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області слідує, що 16.06.2017 року до ЧВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від директора ТОВ "Батьківщина" ОСОБА_8 за фактом підроблення її підпису та печатки підприємства у контракті на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 року, а також протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Батьківщина" № 21/03 від 21.03.2016 року.

У рамках вказаного кримінального провадження до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 18.07.2017 року при супровідному листі від 17.07.2017 року № 7607/124/48/5/2017 із слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшла постанова від 14.07.2017 року про призначення судової технічної експертизи документів, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2017 року за № 0005018. За наслідками проведеної судової технічної експертизи було складено висновок № 980 від 27.07.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно з висновком експерта № 980 від 27.07.2017 року в ході проведеної експертизи встановлено: зображення відбитку печатки ТОВ "Батьківщина", зображення підпису від імені ОСОБА_7, зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення граф та зображення напису "Сторінка 1 з 1" у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 20/07 від 20.07.2015 року та зображення відбитку зображення відбитку печатки ТОВ "Батьківщина", зображення підпису від імені ОСОБА_7, зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення граф та зображення напису "Сторінка 1 з 1" у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 21/03 від 21.03.2016 року являються однаковими за місцем розташування відносно одне одного (є копіями одного й того ж документа).

При цьому, зважаючи, що протокол № 20/07 від 20.07.2015 року був виготовлений раніше ніж датований 21.03.2016 роком протокол № 21/03 слідує, що копія протоколу № 21/03, яка була взята для проведення експертного дослідження з матеріалів справи № 927/1050/16, а саме: частина цієї копії з підписами учасників та печаткою відповідача 2 була виготовлена з раніше прийнятого протоколу від 20.07.2015 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно того, що копія протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 21/03 від 21.03.2016 року містить ознаки підробки, а тому протокол № 21/03 від 21.03.2016 року з приводу надання права підпису директорові ОСОБА_8 на підписання контракту № 05/2363 від 21.03.2017 року, не може бути прийнятий судом, як належний доказ проведення загальних зборів учасників СТОВ "Батьківщина".

В процесу апеляційного розгляду справи відповідачем 1 надано висновок експерта № 14606 від 27.02.2018 року, складений за результатами проведеної почеркознавчої експертизи здійсненого на замовлення директора відповідача 1.

З аналізу наданого відповідачем 1 висновку експерта № 14606 від 27.02.2018 року вбачається, що на вирішення судово-почеркознавчої експертизи було поставлено наступне питання: "Однією чи різними особами виконані підписи від імені ОСОБА_6, зображення яких міститься в оригіналі позовної заяви ОСОБА_6 вих. № 1/1 від 20.10.2017 року про визнання контракту на поставку сільськогосподарської продукції недійсним, у фотокопії довіреності від 23.10.2017 року, зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Прилуцького нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_11 з № 912 (фотокопію знято з аркушу № 112 матеріалів справи № 927/976/17), у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 29/07 від 29.07.2015 року, у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 20/07 від 20.07.2015 року, у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 27/10 від 27.10.2016 року?". Експертиза проведена експертом першого класу Фраймович Людмилою Володимирівною, яка має повну вищу освіту, кваліфікацією за спеціальністю "Дослідження почерку та підпису" і стаж експертної роботи з 2000 року.

Проте, суд звертає увагу, що у даній справі спір виник з підстав, зокрема, відсутності повноважень у керівника СТОВ "Батьківщина" на укладення та відсутності погодження укладення Договору з боку загальних зборів відповідача 2. При цьому, з аналізу вказаних вище протоколів загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 29/07 від 29.07.2015 року, № 20/07 від 20.07.2015 року, № 27/10 від 27.10.2016 року вбачається, що вказані протоколи приймались з інших питань, аніж погодження укладення Договору та надання на це відповідних повноважень керівнику відповідача 2. При цьому, протокол загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 21/03 від 21.03.2016 року не був предметом експертного дослідження згідно з висновком експерта № 14606 від 27.02.2018 року.

Крім цього, з наданої відповідачем 2 роздруківки картки атестованого експерта Фраймович Людмили Володимирівни вбачається, що видані їй свідоцтва судового експерта були визнані недійсними 01.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши вказаний експертний висновок, суд не бере його до уваги як такий, що не стосується предмету спору та не є належним доказом у розумінні ст. 76 ГПК України.

Колегія суду апеляційної інстанції також зазначає, що жодною із сторін ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не було надано суду оригінал протоколу загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" № 21/03 від 21.03.2016 року.

Позивачем та відповідачем 2 вказано, що жодних позачергових загальних зборів учасників відповідача 2 21.03.2016 року не проводилось, і жодних протоколів за № 21/03 від 21.03.2016 року не приймалось та учасниками відповідача 2 не підписувалось.

Відповідачем 1 вказані вище обставини не спростовані. Відповідач 1 не спростовує тих обставин, що з оригіналом протоколу № 21/03 від 21.03.2016 року останній не ознайомлювався, а в останнього наявна лише копія вказаного протоколу.

При цьому, відповідач 1 стверджує, що копія протоколу № 21/03 від 21.03.2016 року останньому була надана саме відповідачем 2. Проте, докази того, що копія вказаного протоколу надавалась відповідачу 1 з боку відповідача 2 в матеріалах справи відсутні, а наявна в матеріалах справи копія протоколу № 21/03 від 21.03.2016 року не містить відмітки відповідача 2 про відповідність вказаної копії оригіналу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, відповідачем - 1 ані в суді першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів того, що позачергові загальні збори учасників відповідача 2 відбулись 21.03.2016 року, як і не було надано доказів існування протоколу № 21/03, а також факту передачі копії вказаного протоколу відповідачем 2 відповідачу 1.

Крім того, в матеріалах справи також наявна копія рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року у справі № 927/1116/17 за позовом ОСОБА_7 до СТОВ "Батьківщина" за участі третьої особи ТОВ "Гран Терра" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", що оформлене протоколом загальних зборів учасників № 21/03 від 21.03.2016 року.

Судом у вказаній справі було встановлено, що 21 березня 2016 року загальні збори учасників СТОВ "Батьківщина" не проводились, жодні рішення не приймались, а відтак відсутні підстави для визнання недійсними оспорюваних позивачем рішень, що і стало підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 у справі № 927/1116/17, оскільки позивачем було обрано неналежний спосіб захисту.

Станом на дату розгляду даної справи відсутні докази оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року.

Доводи відповідача 1 стосовно того, що факт наявності повноважень директора відповідача 2 - ОСОБА_8, наявності погодження загальних зборів відповідача 2 на укладення Договору були встановлені в постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року у справі № 927/1050/16, яка набрала законної сили, вказані обставини є преюдиційними для даної сили у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України апеляційний суд сприймає критично, з огляду на таке.

Так, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 у справі №927/1050/16 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 про зобов'язання виконати умови контракту №05/2363 від 21.03.2016 та поставити позивачу (ТОВ "Гран Терра") 21000 метричних тон насіння соняшнику а також стягнути з відповідача (СТОВ "Батьківщина") за первісним позовом на користь позивача 83 234 279,07 грн. штрафних санкцій та за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" про визнання недійсним контракту в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено повністю, визнано недійсним контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 року, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Терра", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" 1378 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року у справі № 927/1050/16 апеляційну скаргу ТОВ "Гран Терра" було задоволено частково та скасовано рішення господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 року у справі № 927/1050/16 та прийнято нове, яким первісний позов ТОВ "Гран Терра" до СТОВ "Батькіщина" задоволено частково: зобов'язано СТОВ "Батькіщина" виконати умови контракту та поставити ТОВ "Гран Терра" 21000 метричних тон насіння соняшнику, стягнуто з СТОВ "Батькіщина" на користь ТОВ "Гран Терра" - 835 685,54 грн. неустойки, 40 781 454 грн. штрафу, 104 728 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у задоволенні решти вимог первісному позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову СТОВ "Батькіщина" до ТОВ "Гран Терра" про визнання контракту недійсним відмовлено повністю; стягнуто з СТОВ "Батькіщина" на користь ТОВ "Гран Терра" - 116716,60 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року у справі № 927/1050/16 касаційну скаргу СТОВ "Батькіщина" було задоволено частково: постанову КАГС скасовано в частині задоволення позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20 390 727 грн. штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків, в частині відмови задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару та в частині відмови в задоволенні позовної заяви за первісним позовом про стягнення 835685,54 грн. неустойки; в цих частинах прийнято нове рішення: позовні вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару та про стягнення 835685,54 грн. неустойки задоволено, у задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн. штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків відмовлено; стягнуто з СТОВ "Батькіщина" на користь ТОВ "Гран Терра" - 20 390 727 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару; стягнуто з СТОВ "Батькіщина" на користь ТОВ "Гран Терра" - 835685,54 грн. неустойки; у іншій частині постанову КАГС залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 04.10.2017 року у задоволенні заяви відповідача 2 про перегляд рішень у справі № 927/1050/16 відмовлено, поновлено виконання постанови ВГСУ та постанови КАГС.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року), обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналогічне положення було закріплене і в ч. 3 ст. 35 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року.

Частина 4 ст. 75 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) передбачає одну з підстав звільнення від доказування, а саме; звільнення від доказування в зв'язку з наявністю приюдиційних фактів, які встановлені судом у іншій справі.

Проте, відповідно до ч. 5 ст. 75 ГПК України ( в редакції, що діє з 15.12.2017 року), обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Зважаючи, що ОСОБА_6 (позивач) не був учасником справи №927/1050/16, останній наділений правом спростовувати обставини, які були предметом розгляду у вказаній справі.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

До аналогічного висновку прийшов також Вищий господарський суд України в постанові від 22.02.2017 року у справі № 927/788/16

Відповідно до п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В розумінні ч.5 ст.75 ГПК України, тотожність суб'єктного складу у спорі полягає в участі особи в процесі в якості його учасника (позивача, відповідача або третьої особи). Відтак, доводи відповідача 1 стосовно того, що позивач брав участь у розгляді справи № 927/1050/16 є необґрунтованими та спростовуються копіями наявних рішень судів у вказаній справі, з яких вбачається, що позивач не був учасником процесу у зазначеній справі.

При цьому, суд звертає увагу, що суб'єктний склад сторін у справі №927/1050/16 та № 927/976/17 не тотожний, а тому факти, встановлені зазначеною постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16 не мають преюдиціального значення у даній справі.

Окрім цього, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Крім того, з аналізу наявних в матеріалах справи копій судових рішень у справі № 927/1050/17 вбачається, що судами не досліджувалась та не встановлювався факт наявного та беззаперечного проведення загальних зборів товариством відповідача 2 та правомірного прийняття ними рішень 21.03.2016 року, факти порушень або відсутності таких прав учасника, факт існування обізнаності всіх учасників контракту щодо процедури укладення контрактів, а також питання щодо порушення прав та інтересів позивача як учасника відповідача 2 в зв'язку з укладенням Договору.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року у справі № 927/1050/16, копія протоколу № 21/03 від 21.03.2016 року приймалася до уваги апеляційною інстанцією, як існуючий документ.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що не можна погодитись з твердженням ТОВ "Гран Терра" щодо того, що в постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року у справі № 927/1050/16, як преюдиційний факт визначено наступне: "що навіть за відсутності вказаного протоколу, з огляду на положення чинного законодавства України, Статуту відповідача та судову практику, відсутність затвердження загальними зборами учасників укладеного директором правочину з перевищенням статутних повноважень не тягне за собою його недійсність, а тому не є обов'язковим для чинності правочину та зобов'язань, які виникли на його підставі". З врахуванням положень абзацу третього підпункту 2.6. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" це є правовою оцінкою (оціночним судженням), а не преюдиційною обставиною.

В контексті викладеного, суд звертає увагу, що у вказаній постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року у справі № 927/1050/16 відсутні встановлені факти та обставини, які були встановлені щодо учасників справи №927/976/17, натомість наявні оціночні судження суду, що додатково спростовує доводи відповідача 1 про приюдиційність постанови Київського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року у справі № 927/1050/16 для даної справи.

З аналізу вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що факт скликання, проведення, прийняття рішеннями загальних зборів товариства відповідача 2, участі в таких зборах позивача не підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктом "і" частини п'ятої статті 41 і статті 59 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю віднесено затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Відповідно до ч. 3 пункту 40 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" Пленум ВСУ аналізуючи пункт "і" ч. 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" зазначив, що у разі, якщо в установчих документах товариства право виконавчого органу товариства на укладання договору не обмежено, факт не затвердження договору після укладання не зумовлює його недійсності.

Відповідно до п. 9.6.1 Статуту відповідача 2 Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі із тих, що передані Загальними зборами учасників до компетенції виконавчого органу.

Загальні збори учасників обирають голову товариства. Голова товариства забезпечує скликання Загальних зборів учасників, розгляд процедурних питань, які надходять від учасників, ведення протоколів та здійснює інші функції, передбачені цим Статутом.

Відповідно до п. 9.9.3. Статуту відповідача 2 директор вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства, зокрема укладення та підписання від імені Товариства договори, контрактів, інших правочинів сума яких не перевищує 1 000 000,00 гривень, або еквівалент в іноземній валюті, на одного контрагента та з урахуванням інших обмежень, передбачених Статутом Товариства.

У матеріалах справи наявна не завірена належним чином копія протоколу Загальних зборів учасників СТОВ "Батьківщина" № 21/03 від 21 березня 2016 року, відповідно до якого вирішено: укласти з ТОВ "Гран Терра" контракт на поставку насіння соняшнику врожаю 2016 року в кількості 20000 тон +/- 5% за ціною еквівалентною 380,00 доларів США; надати виконавчому органу товариства директору ОСОБА_8 право підпису контракту № 21/03 на поставку сільськогосподарської продукції від 21 березня 2016 року, що у відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України не може вважатись належним та допустимим доказом у даній справі.

При цьому, матеріалами справи спростовано факт скликання та проведення загальних зборів учасників відповідача 2 та сам факт існування протоколу № 21/03 від 21 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 202, ст. 215 Цивільного кодексу України договір визначається як один із видів правочину.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2014 року.

Предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога про визнання недійсним вказаного договору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги до правочину, при наявності яких правочин набирає юридичної сили, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року визначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно із статтею 89 Господарського кодексу України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно із статтею 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників, при цьому, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган, який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

Вказана норма також визначає, що компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються Цивільного кодексу України, законодавством України та статутом товариства. При цьому, статутом товариства до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення будь-яких питань.

Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

В силу положень ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України вчинення правочину представником з перевищенням повноважень не тягне за собою виникнення у особи, яку представляли, цивільних прав і обов'язків, або їх зміну чи припинення, лише у випадку відсутності наступного схвалення такою особою цього правочину.

Також колегією суддів враховується, що згідно з ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У п. 3.3 ч. 3 та п. 2.1 ч. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента; вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У матеріалах справи містяться завірені копії контракту № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21 липня 2015 року та контракту № 05/1191 на поставку сільськогосподарської продукції від 29 липня 2015 року. В зазначених контрактах вказано, що від імені ТОВ "Гран Терра" діє Генеральний Директор ОСОБА_10, який діє на підставі Статуту, а від імені СТОВ "Батьківщина" Директор ОСОБА_8, яка діє на підставі Статуту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що представник ТОВ "Гран Терра" був обізнаний зі Статутом СТОВ "Батьківщина", у частині яка стосується відповідних повноважень осіб, що діють від імені СТОВ "Батьківщина", зокрема, з положеннями п. 9.9.3 Статуту СТОВ "Батьківщина", в зв'язку з чим, доводи відповідача 1 про необізнаність щодо наявних у директора відповідача 2 обмежень повноважень суд відхиляє як необґрунтовані.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірний Договір не відповідає вимогам законодавства та укладений з порушенням положень Статуту відповідача 2, вимог пунктів 2, 3 статті 203 Цивільного кодексу України, які передбачають необхідність наявності у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності, та що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що відповідно до пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою недійсності правочину.

Аналогічною є позиція Верховного Суду України, викладена у правовому висновку у справі № 6-62цс16 від 27 квітня 2016 року, відповідно до якого, з огляду на приписи статей 92, 203, 215 Цивільного кодексу України, договір, укладений від імені юридичної особи її виконавчим органом (директором) з третьою особою, може бути визнаний недійсним із підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, якщо відповідні обмеження існували на момент укладення оспорюваного договору.

Окрім того, відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" припис абзацу першого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним спірний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Колегією суддів також враховуються висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13.09.2017 року у справі № 3-666гс-17, згідно з якими з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, обумовлених договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення. Зокрема необхідно встановити, чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, в який спосіб у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором майном, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України - правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують вчинення власне самим відповідачем 2 або його учасниками дій направлених на виконання договору, а отже, його подальше схвалення.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача 1 стосовно того, що Договір укладався саме з метою врегулювання спорів у справах №927/235/16, №927/236/16 на виконання домовленостей між відповідачем 1 та відповідачем 2, оскільки попередні домовленості між сторонами до укладення правочинів, як і мета укладення договору не спростовують факт наявності вищевказаних порушень законодавства під час укладення такого Договору, та не звільняють сторін від обов'язку дотримуватись вимог законодавства та Статуту під час його укладення.

Що стосується доводів відповідача 1 стосовно того, що позивач є неналежним суб'єктом для з'явлення позову у даній справі, то суд відхиляє вказані доводи як необґрунтовані, з огляду на наступне.

Постановою Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі №911/2089/14 встановлено наступну правову позицію, яка в силу приписів статті 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів" враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, що незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

У відповідності до положень статті 111-28 Господарського процесуального Кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року), висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. п. 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", учасник товариства має право, зокрема брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Зазначене вище право передбачено також, п. 1 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, абзацом 1 частини 1 ст. 88 Господарського кодексу України. Вказане право на участь в управлінні товариством реалізується акціонерами шляхом участі у зборах акціонерів товариства, яке є найвищим органом управління акціонерного товариства і приймає рішення з різних питань діяльності товариства, у тому числі віднесені до виняткової компетенції зборів.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", а так само пунктом 2.9. вищевказаної постанови визначено, що не може бути визнано недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи з тих підстав, що його прийнято загальними зборами з питань, які належать до компетенції інших органів товариства (наглядової ради, виконавчого органу тощо), оскільки ст. 98 Цивільного кодексу України передбачено право загальних зборів учасників товариства приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Положення установчих документів товариства, які обмежують це право, не застосовуються.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач, як учасник якому належить 80% статутного фонду СТОВ "Батьківщина", має беззаперечне право на участь в управлінні товариством, шляхом прийняття участі у загальних зборах учасників СТОВ "Батьківщина", а отже, має право на оспорювання контракту № 05/2363 від 21.03.2016 року, враховуючи те, що укладення такого контракту є похідним від прийняття рішення учасниками СТОВ "Батьківщина" щодо надання згоди директору на укладення контракту.

Клопотання представника позивача та представника відповідача 2 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №927/1116/17 відхиляється колегією суддів, оскільки, я зазначено вище, Господарським судом Чернігівської області 13.02.2018 було прийнято рішення у зазначеній справі.

Клопотання відповідача 1 про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - директора СТОВ "Батьківщина" ОСОБА_8 та учасника СТОВ "Батьківщина" ОСОБА_7, відхиляється колегією суддів, оскільки відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 року у справі № 927/976/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 у справі № 927/976/17 - без змін

2. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/976/17.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.03.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

А.І. Мартюк