КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/15879/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Мануілова Я.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2017р., м. Київ (повний текст складено 01.12.2017р.), у справі №910/15879/17 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 372967,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2011р., 2012 р., 2013 р. та 2014 р. у сумі 256892,54 грн, 3% річних у сумі 17563,42 грн та збитки від інфляції у сумі 98511,39 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Відповідачем були порушені права Позивача як акціонера щодо отримання частини прибутку (дивідендів) за 2011р., 2012р., 2013р. та 2014р. в сумі 256892,54 грн, а саме: 103441,38 грн (розмір дивідендів за 2011р. ), 67701,00 грн (розмір дивідендів за 2012р.), 8999,37 грн (розмір дивідендів 2013р.) та 76750,79 грн (розмір дивідендів 2014р.)

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2017р. у справі №910/15879/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що зобов'язання по виплаті дивідендів слід вважати визначеним лише тоді, коли Відповідачу відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера, а не з моменту прийняття уповноваженим органом управління емітента рішення про порядок розподілу прибутку та виплату дивідендів за 2011-2014 роки. З вказаного слідує, що право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером, зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку - дивідендів акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого йому права на отримання частки прибутку.

Так, місцевий суд зазначив, що з визначенням загальними зборами акціонерів Відповідача строків був встановлений відповідний період у часі для реалізації акціонерами Відповідача права на отримання прибутку у вигляді дивідендів за 2011-2014 роки. Натомість Позивач не реалізував своє право на отримання дивідендів за 2011-2014 роки саме у встановлені рішеннями загальних зборів акціонерів Відповідача від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р. строки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Відповідач не виконав свого обов'язку щодо перерахування дивідендів, належних Позивачу за 2011р., 2012р., 2013р. та 2014р., які передбачено чинним законодавством, статутом Відповідача та рішеннями загальних зборів акціонерів Відповідача від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2017р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/15879/17, розгляд справи призначено на 30.01.2018р.

11.01.2018р. Відповідач подав до суду клопотання про закриття апеляційного провадження з огляду на те, що документи, які видані адвокату ОСОБА_4 неналежним чином оформлені. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено з підстав необґрунтованості. Зокрема, у зв'язку із тим, що в даному випадку діє презумпція правомірності правочину відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України та у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 не є уповноваженим представником Позивача.

15.01.2018р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач зазначає, що зобов'язання по виплаті дивідендів необхідно вважати визначеним лише тоді, коли Відповідачу відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера. Разом з тим, Позивач не реалізував своє право на отримання дивідендів, оскільки не звернувся до Відповідача у строк, визначений рішеннями загальних зборів Відповідача від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р. Також на думку Відповідача, до даних правовідносин не може бути застосовано ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки положення вказаної норми не поширюються на корпоративні відносини.

30.01.2018р. було оголошено перерву в судовому засіданні до 13.02.2018р. та задоволено клопотання Позивача щодо розгляду апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018р. розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції було відкладено на 01.03.2018р. у зв'язку з нез'явленням представника Позивача до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 01.03.2018р. в режимі відеоконференції представник Позивача до Дніпропетровського апеляційного господарського суду знов не з'явився, в зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється за наявними матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

22.03.2011р. рішенням загальних зборів ВАТ «Укрнафта», оформленим протоколом №21, затверджений статут Відповідача.

Відповідно до п.1.1 статуту ВАТ "Укрнафта" засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994р. №57 шляхом перетворення ДП "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у ВАТ відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993р. №210/93.

Згідно з п.1.3 статуту відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22.03.2011р. змінено тип та назву товариства з ВАТ "Укрнафта" на Відповідача.

Відповідно до п.3.3 статуту кожною простою акцією Відповідача її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

Відповідно до п.5.1, 5.2 статуту статутний капітал Відповідача становить 13557127,50 грн, який поділено на 54228510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

Відповідно до п. 6.20 статуту дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.6.23 статуту Відповідач повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати. Повідомлення осіб, які мають право на отримання дивідендів розміщується Відповідачем в офіційному друкованому органі та на власній веб-сторінці в мережі Інтернет.

Відповідно до виписки про стан рахунку у цінних паперах станом на 20.10.2014р., що видана ТОВ «ФК «Укранет» Позивач є акціонером Відповідача з кількістю 2750 простих іменних акцій.

Відповідно до виписки про стан рахунку у цінних паперах станом на 03.08.2015р., що видана ТОВ «ФК «Укранет» Позивач є акціонером Відповідача з кількістю 3520 простих іменних акцій.

10.10.2014р. відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом №22 від 10.10.2014р., на яких прийнято рішення про виплату дивідендів за 2011-2013р.

Відповідно до п.9 протоколу вирішено затвердити порядок розподілу прибутку Відповідача, а саме: 1) за 2011р. суму ,30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн; 2) за 2012р. суму ,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн; 3) за 2013р. суму 189799785,00 грн, що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.

Вирішено, встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014р., виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч.5 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства».

17.10.2014р. Відповідач на своєму сайті розмістив повідомлення про порядок та строки виплати дивідендів за своїми акціями. Зі змістом повідомлення можна ознайомитися за посиланням: https://www.ukrnafta.com/data/Page_FINANCIAL%20RESULTS/Docs_for_news/2011-2013-DividendPayout.pdf.

22.07.2015р. відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом №23 від 22.07.2015р., на яких прийнято рішення про виплату дивідендів за 2014р.

Відповідно до п.9 протоколу вирішено затвердити порядок розподілу прибутку Відповідача, а саме: направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100%, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Відповідача за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн. Вирішено, виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015р. по 03.10.2015р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч.5 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства».

30.07.2015р. Відповідач на своєму сайті розмістив повідомлення про порядок та строки виплати дивідендів за своїми акціями. Зі змістом повідомлення можна ознайомитися за посиланням: https://www.ukrnafta.com/data/Ivestor_news/UN_uvedomlenie_o_dividendah.pdf.

14.07.2017р. Позивач направив Відповідачу претензію №14/07-17 від 14.07.2017р. з вимогою про сплату дивідендів за 2011-2014р. в сумі 256892,54 грн, 3% річних в сумі 16317,67 грн та інфляційних втрат в сумі 94802,00 грн. Вказану претензію Відповідач отримав 17.07.2017р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.116 Цивільного кодексу України та ст.10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідно до ч.5 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства» для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Згідно пп.1.1, 1.2 п.16-1 підрозділу 10 pозділу XХ Податкового кодексу України платниками військового збору є осoби, визначені п.162.1 ст.162 цього кодексу, об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Відповідно до пп.1.3 пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 pозділу XХ Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 цього пункту.

Відповідно до п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку є, зокрема, фізичні особи - резиденти, якi отримують дохoди як з джерела їx походження в Україні, тaк i іноземні доходи. Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.170.5 ст.170 та п.167.2 ст.167 Податкового кодексу України дохід у вигляді дивідендів оподатковується за ставкою оподаткування 5 відсотків. Даний податок нараховується податковим агентом, який сплачує його до бюджету. В даному випадку податковим агентом є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.

Як вбачається з протоколу загальних зборів Відповідача №22 від 10.10.2014р., 10.10.2014р. відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, на яких прийнято рішення про виплату акціонерам Відповідача дивідендів за 2011-2013р. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить за 2011р. - 40,23 грн, за 2012р. - 26,3 грн, за 2013р. - 3,50 грн. Виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014. по 10.04.2015р.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивач у 2011-2013р. був акціонером Відповідача з кількістю 2750 простих іменних акцій, розмір дивідендів за якими за 2011-2013р. складає 192665,00 грн (110632,50 грн за 2011р., 72407,50 грн за 2012р., 9625,00 грн за 2013р.).

Як вбачається з протоколу загальних зборів Відповідача №23 від 22.07.2015р., 22.07.2015р. відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, на яких прийнято рішення про виплату акціонерам Відповідача дивідендів за 2014р. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн. Виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 03.08.2015р. по 03.10.2015р.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивач у 2014р. був акціонером Відповідача з кількістю 3520 простих іменних акцій, розмір дивідендів за якими за 2014р. складає 82086,40 грн.

Проте, Відповідач рішення загальних зборів від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р. щодо виплати Позивачу дивідендів за 2011-2014р. не виконав, що стало підставою для звернення Позивача до суду з даним позовом.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, дійшов висновку, що з визначенням загальними зборами акціонерів Відповідача строків був встановлений відповідний період у часі для реалізації акціонерами Відповідача права на отримання прибутку у вигляді дивідендів за 2011-2014 роки. Натомість Позивач не реалізував своє право на отримання дивідендів за 2011-2014 роки саме у встановлені рішеннями загальних зборів акціонерів Відповідача від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р. строки.

Такого висновку місцевий суд дійшов з огляду на те, що зобов'язання по виплаті дивідендів слід вважати визначеним лише тоді, коли Відповідачу відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера, а не з моменту прийняття уповноваженим органом управління емітента рішення про порядок розподілу прибутку та виплату дивідендів за 2011-2014 роки. Тому право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку - дивідендів акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого йому права на отримання частки прибутку.

Апеляційний суд з наведеним вище висновком місцевого суду не погоджується з огляду на таке. Відповідно до п.6.23 статуту Відповідач повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати. Повідомлення осіб, які мають право на отримання дивідендів розміщується Відповідачем в офіційному друкованому органі та на власній веб-сторінці в мережі Інтернет.

17.10.2014р. та 30.07.2015р. Відповідач на своєму сайті розмістив повідомлення про порядок та строки виплати дивідендів за своїми акціями за період 2011-2014р.

Дослідивши протоколи загальних зборів Відповідача від 10.10.2014р. та від 22.07.2015р., повідомлення про порядок та строки виплати дивідендів за акціями Відповідача, апеляційний суд відзначає, що цими документами не передбачено як умову отримання дивідендів попереднє звернення Позивача до Відповідача з вимогою про сплату частки прибутку. Крім того, таку умову не передбачено і нормами чинного законодавства. При цьому, у протоколі від 10.10.2014р. Відповідач зазначив, що з 20.10.2014р. по 10.04.2015р., та у протоколі від 22.07.2015р. відповідно з 03.08.2015р. по 03.10.2015р., здійснюється саме виплата дивідендів, а не звернення Позивача з вимогою про таку виплату.

Апеляційний суд також не погоджується із висновком місцевого суду щодо необхідності попереднього звернення Позивача для встановлення розміру дивідендів, який підлягав сплаті, оскільки такий обов'язок Позивача нормами чинного законодавства не передбачений, а Відповідач не був позбавлений можливості у разі необхідності самостійно звернутися до реєстратора в порядку ст.22 Закону України «Про депозитарну систему України» за інформацією про кількість акцій, що належать Позивачу.

За вказаних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що Відповідач зобов'язаний виплатити Позивачу дивіденди за 2011-2014р.

Разом із тим, на підставі пп.1.1, 1.2 п.16-1 підрозділу 10 pозділу XХ, п.167.2 ст.167, п.170.5 ст.170 Податкового кодексу України з суми дивідендів підлягає відрахуванню військовий збір у розмірі 1,5% від суми доходу та податок у розмірі 5%. Отже, розмір дивідендів, які Відповідач повинен виплатити Позивачу за 2011р. складає 103441,38 грн (110632,50 грн - 1,5% - 5%), за 2012р. - 67701,00 грн (72407,50 грн - 1,5% - 5%), за 2013р. - 8999,37 грн (9625,00 грн - 1,5% - 5%), за 2014р. - 76750,76 грн (82086,40 грн - 1,5% - 5%), що загалом складає 256892,54 грн. Отже, вимоги Позивача у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 1) у період з 11.04.2015р. по 11.09.2017р. 3% річних у сумі 7524,30 грн та інфляційні втрати у сумі 46338,25 грн за неналежне виконання грошового зобов'язання з виплати дивідендів за 2011р. на суму 103441,38 грн; 2) у період з 11.04.2015р. по 11.09.2017р. 3% річних у сумі 4924,55 грн та інфляційні втрати у сумі 30327,76 грн за неналежне виконання грошового зобов'язання з виплати дивідендів за 2012р. на суму 67701,00 грн; 3) у період з 11.04.2015р. по 11.09.2017р. 3% річних у сумі 654,61 грн та інфляційні втрати у сумі 4031,41 грн за неналежне виконання грошового зобов'язання з виплати дивідендів за 2013р. на суму 8999,37 грн; 4) у період з 06.10.2015р. по 11.09.2017р. 3% річних у сумі 4459,96 грн та інфляційні втрати у сумі 17813,97 грн за неналежне виконання грошового зобов'язання з виплати дивідендів за 2014р. на суму 76750,79 грн.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача, що до даних правовідносин не може бути застосовано ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки положення вказаної норми не поширюються на корпоративні відносини з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Згідно з ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства" товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Таким чином, правовідношення, в якому акціонерне товариство зобов'язане здійснити виплату дивідендів, є грошовим зобов'язанням. Дана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 01.03.2017р. у справі №910/14873/16.

Грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі №910/22034/15).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд, перевіривши розрахунок Позивача, дійшов висновку, що останній є арифметично невірним. Здійснивши власний розрахунок, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за визначений Позивачем період. Так, за невчасну виплату дивідендів за 2011р. з Відповідача підлягають до стягнення 3% річних у сумі 7515,80 грн та інфляційні втрати у сумі 46188,47 грн, за 2012р. - 3% річних у сумі 4918,99 грн та інфляційні втрати у сумі 30229,74 грн, за 2013р. - 3% річних у сумі 653,87 грн та інфляційні втрати у сумі 4018,38 грн, за 2014р. - 3% річних у сумі 4453,65 грн та інфляційні втрати у сумі 17719,40 грн. Отже, загалом 3% річних становить 17542,31 грн, інфляційні втрати - 98155,99 грн.

Апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання Позивача про відшкодування Відповідачем витрат на правову допомогу з огляду на те, що Позивачем не зазначено суму таких витрат та не надано документи на їх підтвердження.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2017р. у справі №910/15879/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2017р. у справі №910/15879/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, б. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_3 (49089, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) дивіденди у сумі 256892 (двісті п'ятдесят шість тисяч вісімсот дев'яносто дві) грн 54 коп., інфляційні втрати у сумі 98155 (дев'яносто вісім тисяч сто п'ятдесят п'ять) грн 99 коп., 3% річних у сумі 17542 (сімнадцять тисяч п'ятсот сорок дві) грн 31 коп та судовий збір у сумі 5588 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) грн 86 коп.

В іншій частині у позові відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, б. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_3 (49089, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 6147 (шість тисяч сто сорок сім) грн 75 коп.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 14.03.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко