ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/216/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/216/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик»,

с. Чайки

про стягнення 5 034,09 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик» (відповідач) про стягнення 5 034,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати отриманих послуг транспортного експедирування, наданих позивачем на підставі Договору-заявки на перевезення вантажу № 030317 від 03.03.2018, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 4 000,00 грн., з огляду на наявність якої нараховані 524,61 грн. пені, 85,48 грн. 3 % річних та 424,00 грн. інфляційних втрат.

При цьому, звертаючись до суду, позивач просить здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик» про стягнення 5 034,09 грн., дійшов висновку, що дану справу можливо розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, так як ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 08.02.2018 відкрито провадження у справі № 911/216/18; розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначений на 05.03.2018; надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

В судовому засіданні 05.03.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання 05.03.2018 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, до суду не надіслав. При цьому, суд відзначає, що ухвала суду від 08.02.2018 була направлена відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи, з метою надання додаткового часу для подання заперечення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс» (позивач, перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик» (відповідач, замовник) укладений Договір-заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 030317, відповідно до умов п. 1.1 якого замовник надає вантаж для перевезення, здійснює організацію завантаження/розвантаження та оплачує перевезення вантажу, а перевізник приймає на себе обовязок з належного перевезення вантажу, надає для цього відповідний рухомий склад, придатний для заявленого вантажу. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди.

Так, позивачем, на підставі товарно-транспортних накладних № 285459 від 03.03.2017 та № СЛ-0004548 від 03.03.2017 було здійснено перевезення вантажу автомобільним транспортом. З інформації вказаної у товарно-транспортних накладних вбачається, що автомобільним перевізником виступає ТОВ «Ф-Транс».

При надані послуг з перевезення, позивачем використаний автомобільний транспорт, прийнятий в оренду на підставі Договору оренди транспортних засобів № 01 від 30.06.2016, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс».

Між позивачем та відповідачем підписаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 86 від 06.03.2017, за яким товариством з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс» надані, а товариством з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик» прийняті послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, всього на 8 000,00 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що вказані послуги з перевезення надані позивачем і прийняті відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобовязань згідно з договором, а тому послуги вважаються прийнятими без зауважень в повному обсязі.

Для здійснення оплати відповідачем, позивачем виставлений рахунок на оплату № 87 від 06.03.2017 на суму 8 000,00 грн.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою, договір укладений між позивачем та відповідачем є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач двічі звертався до відповідача із претензіями № 193 від 28.04.2017 та № 504 від 19.12.2017, з вимогою сплатити наявну за відповідачем заборгованість. Факт надіслання претензій підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків № 0353 від 03.05.2017, № 4713 від 19.12.2017 та описів вкладення у цінний лист від 03.05.2017, 19.12.2017, відповідно.

Претензії позивача залишені відповідачем без відповіді, проте здійснена часткова оплата отриманих послуг в сумі 4 000,00 грн., послуги в сумі 4 000,00 грн. залишені відповідачем не сплачені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості за договором суду не надав. Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в частині своєчасної оплати отриманих послуг з перевезення вантажу, передбачених умовами Договору-заявки № 030317 від 03.03.2017, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 000,00 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню.

Поміж цим, у звязку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати отриманих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 524,61 грн. пені, 85,48 грн. 3 % річних та 424,00 грн. інфляційних втрат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Умовами п. 3 договору-заявки визначено, що у випадку прострочення оплати замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, суд приходиться до висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 524,61 грн. пені, 85,48 грн. 3 % річних та 424,00 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Логістик» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, 16, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ф-Транс» (04201, м. Київ, вул. Кульженків сім'ї, 35, ) 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. заборгованості, 524 (пятсот двадцять чотири) грн. 61 коп. пені, 85 (вісімдесят пять) грн. 48 коп. 3 % річних, 424 (чотириста двадцять чотири) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 14.03.2018.

Суддя О.О. Христенко