Суд
УХВАЛА

02 березня 2018 року

м. Київ

справа № 7/101/09

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль",

відповідач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Левченко О.С.,

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія",

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи - підприємця Левченко О.С.

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

від 05.07.2017

у складі колегії суддів: Мартюхіної Н.О. (головуючого), Будко Н.В., Сгари Е.В.

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про видачу дубліката наказу від 08.05.2009

у справі № 7/101/09

за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль"

до суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа Левченко О.С.

про стягнення 225 587,50 грн,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2017 фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. до Вищого господарського суд України через Донецький апеляційний господарський суд подано касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Донецького апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги.

03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 7/101/09 Господарського суду Запорізької області разом з вказаною касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Левченко О.С. передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 7/101/09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 09.02.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, який набув чинності з 15.12.2017, передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Проте, подана фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. касаційна скарга на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 в даному випадку не відповідає вимогам розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, з наступних підстав.

Згідно вимог частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії касаційної скарги іншій стороні у справі.

Частиною 1 статті 111-1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, визначено, що особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Пунктом 3 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги фізичної особи - підприємця Левченко О.С., як доказ надіслання копії касаційної скарги і доданих до неї документів іншим сторонам у справі, скаржником надано оригінал фіскального чеку про направлення рекомендованого листа заявнику - товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (правонаступник стягувача) та ксерокопію опису вкладень на ім'я ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Проте, ксерокопія опису вкладень на ім'я ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" не містить відтиску календарного штампу відділення поштового зв'язку та підпису, посади, прізвища та ініціалів працівника поштового зв'язку, а також не завірена жодним чином, а тому не може вважатись належним та допустимим доказом надіслання копії касаційної скарги і доданих до неї документів цій особі на виконання вимог ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017.

Крім того, з записів на фіскальному чеку від 10.11.2017 ФН неможливо дійти достовірного висновку про відправлення вказаній особі саме копії касаційної скарги і доданих до неї документів.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, касовий чек підтверджує лише факт надання послуги відділенням зв'язку, тому за відсутності опису вкладення або списку відправлень, засвідчених підписом працівника пошти та відбитку календарного штемпеля, не може вважатись належним доказом надсилання копії касаційної скарги іншим сторонам у справі.

Таким чином, заявником касаційної скарги не дотримано вимог п. 3 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діяла до 15.12.2017, щодо надання доказів надіслання копії касаційної скарги всім сторонам у справі.

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Пунктом 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на момент подання касаційної скарги) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні касаційної скарги на ухвалу господарського суду становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір"( в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1 600,00 грн.

У зв'язку із тим, що касаційну скаргу постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09, якою було скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 про відмову у видачі дублікату наказу, виданого на виконання рішення у справі № 7/101/09, фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. подано 14.11.2017 та з урахуванням приписів частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги), колегія суддів вважає, що при подачі цієї касаційної скарги скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 600,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, до касаційної скарги фізичною особою - підприємцем Левченко О.С. не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість скаржником було додано заяву про звільнення від сплати судового збору, яка обґрунтована тим, що підприємницьку діяльність скаржник вже не проводить, а пенсія становить 1 373 грн. На підтвердження вказаних обставин скаржником до касаційної скарги додано ксерокопію листа Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в силу вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Колегія суддів, розглянувши доводи вищевказаної заяви про звільнення від сплати судового збору та надану, на підтвердження вказаних в заяві доводів, ксерокопію листа Пенсійного фонду України, зазначає, що ксерокопія листа Пенсійного фонду України не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ того, що майновий стан скаржника - фізичної особи-підприємця Левченко О.С. перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, оскільки зі змісту вказаної ксерокопії листа вбачається, що він надсилався Левченко Олександру Сергійовича як фізичній особі, носить інформативний характер, не містить підпису, посади, прізвища та ініціалів уповноваженої особи Пенсійного фонду України, дати надіслання вказаного листа Пенсійним фондом України на ім'я Левченка Олександра Сергійовича, як фізичної особи, та не завірений жодним чином. Доказів того, що скаржник - фізична особа-підприємець Левченко О.С. не проводить підприємницьку діяльність - скаржником не додано, як і не додано належних та допустимих доказів того, що майновий стан скаржника - фізичної особи-підприємця Левченко О.С. перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Оскільки вказана заява фізичної особи - підприємця Левченко О.С. належним чином не обґрунтована, а доводи заяви не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Пунктом 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017) визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017) встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то у зв'язку з несплатою судового збору, фізичній особі-підприємцю Левченко О.С. необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому на час подання касаційної скарги розмірі - 1 600,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09.

Також, Верховний Суд звертає увагу фізичної особи-підприємця Левченко О.С., що Листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському районі,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Крім того, частиною першою статті 110 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, було визначено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Частина третя статті 105 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, визначала, що постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Отже, останній день строку, встановленого для оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 в касаційному порядку, припадає на 25.07.2017.

В даному випадку, касаційну скаргу було подано фізичною особою-підприємцем Левченко О.С до суду касаційної інстанції - 14.11.2017, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Донецького апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги, тобто, із значним пропуском процесуального строку на касаційне оскарження.

Пунктом 5 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діяла до 15.12.2017, було передбачено, що касаційна скарга, не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З тексту касаційної скарги, а також доданих до касаційної скарги документів, колегією суддів встановлено, що скаржник - фізична особа-підприємець Левченко О.С порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

В якості поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 скаржником зазначено, що ФОП Левченко О.С. не був присутнім при розгляді справи та не отримував оскаржуваної постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017. Тільки 04.09.2017, під час ознайомлення з матеріалами справи, дізнався про існування ухвали Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09. Після цього, скаржником за його заявою було 23.10.2017 отримано копію оскаржуваної постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017. Оскільки отримав копію оскаржуваної постанови 23.10.2017, то не мав об'єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно.

Розглянувши вказані підстави щодо поновлення строку на касаційне оскарження, наведені скаржником в тексті касаційної скарги, колегія суддів визнає їх неповажними, а наведені скаржником доводи необґрунтованими, оскільки, отримання скаржником копії постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 - 23.10.2017 в даному випадку не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, навіть за вказаних скаржником обставин, подано ним касаційну скаргу до суду касаційної інстанції тільки 14.11.2017, тобто не в найкоротші строки з моменту як ознайомлення із матеріалами справи - 04.09.2017 так і отримання копії оскаржуваної постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 - 23.10.2017.

Враховуючи викладене та виходячи із приписів підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що касаційна скарга фізичної особи-підприємця Левченко О.С. на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення, статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Левченко О.С. про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Левченко О.С. на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09 залишити без руху.

3. Надати фізичній особі-підприємцю Левченко О.С. строк для усунення зазначених в даній ухвалі недоліків до 19 березня 2018 року. Докази усунення недоліків надати суду у вищевказаний термін.

4. Фізична особа-підприємець Левченко О.С. має право усунути недоліки щодо сплати судового збору у такий спосіб:

- надавши суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017 у справі № 7/101/09.

5. Фізична особа-підприємець Левченко О.С. має право у термін до 19 березня 2018 року звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку навівши інші підстави для поновлення строку.

6. Докази усунення недоліків та заяву про поновлення строку направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко