ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р.Справа № 922/3836/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27-Т) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17)
до Науково-технічного приватного підприємства "Дінас" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальність "Дінас-Сервіс" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120)
про стягнення 10.723.104,90грн. (501.746,71 доларів США)
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, довіреність від 02.01.2018 №13;

третьої особи - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_4, угода від 20.10.2017 №5-Ю/17;

третьої особи - ОСОБА_4, угода від 04.12.2017 №6-Ю/17.

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_2" в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Науково-технічного приватного підприємства "Дінас" про стягнення заборгованості в розмірі 10.723.104,90 грн. (за офіційним курсом НБУ на 12.08.2015 - 501.746,71 доларів США), з яких: 336.630,13 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 33.213,96 дол. США - заборгованість за процентами, 98.183,79 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 6.127,31 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 27.591,52 дол. США - заборгованість по 3% річних.

В обґрунтування позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за ОСОБА_5 поруки від 11.08.2008 р., в частині повного та своєчасного виконання Кредитного договору №329 від 30.07.2007 р. В якості правових підстав позову посилається на положення статей 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України.

Позивач та його представник позов підтримують. У судовому засіданні по суті 15.03.2018 представник позивача просить суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та відповіді на відзив.

Відповідач та його представник проти позову заперечує. В судовому засіданні по суті представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №2600 від 30.01.2018).

Представник третьої особи на стороні відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Третя особа на стороні позивача позов підтримує. Звернулась до суду з клопотанням (вх. №5913 від 05.03.2018) в якому просить суд визнати поважною неявку представника в судове засідання та розглянути справу без участі представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З'ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд установив наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінас-Сервіс» (Позичальник) було укладено Кредитний договір від 30.07.2007 №329 (надалі Договір) відповідно до предмету якого Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (Кредит) на умовах, визначених цим ОСОБА_5 та Додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину ОСОБА_5 (пункт 1.1. ОСОБА_5).

Умовами пунктів 1.1.1.-1.1.3. ОСОБА_5 передбачено, що Кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 1.200.000,00 доларів США. Термін остаточного повернення Кредиту 29 липня 2010 року включно. Процентна ставка за користування Кредитом 13,0% річних.

Пунктом 2.3. ОСОБА_5 сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється наступним чином: на відкритий йому позичковий рахунок в Банку №20/840 МФО 350620, щомісячно, щомісячно зі зниженням загального ліміту заборгованості по кредитній лінії починаючи з 28 лютого 2010 року в сумі не менше 200.000,00 доларів США.

У відповідності до пунктів 3.3.3. ОСОБА_5 Позичальник зобовязався повернути Кредит відповідно до умов пунктів 1.1.2., 2.3. цього ОСОБА_5 зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов ОСОБА_5.

Надалі між сторонами було укладено ряд додаткових угод, яким внесено зміни до Кредитного договору від 30.07.2007 №329 (т. I, арк. с. 12-27).

Зокрема, додатковою угодою від 19.07.2011 №49 до Кредитного договору (т. I, арк. с. 24, зворотна сторона) сторони погодили проценту ставку за Кредитом на рівні 11,0% річних. Додатковою угодою від 27.12.2013 №55 до Кредитного договору (т. I, арк. с. 27) сторони домовились визначити термін остаточного повернення Кредиту 27 грудня 2013 року та виклали пункт 2.2. статті 2 «Порядок надання і повернення кредиту та сплати процентів» у новій редакції.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», Кредитодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінас-Сервіс» (Боржник) та Науково-технічним приватним підприємством «Дінас» (Поручитель) було укладено Договір поруки від 11.08.2008 (т. I, арк. с. 146-148).

30.06.2010 між сторонами було підписано Договір про внесення змін та доповнень №3 до ОСОБА_5 поруки від 11.08.2008, яким виклали текст ОСОБА_5 поруки в новій редакції (т. I, арк. с. 150-151).

Пунктом 1.1. ОСОБА_5 поруки, в редакції ОСОБА_5 про внесення змін та доповнень від 27.12.2012, передбачено, що Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання ТОВ «Дінас-Сервіс» (Боржник) зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором №329 від 30.07.2007, згідно з яким Боржнику надано кредит у сумі 1.200.000,00 доларів США, зі сплатою процентів за ставкою 11% річних, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових виплат, передбачених в Кредитному договорі, строком повернення до 27 грудня 2013 року.

За умовами пункту 3.1. ОСОБА_5 поруки, в редакції ОСОБА_5 про внесення змін та доповнень від 30.06.2010 №3, у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та даному ОСОБА_5 Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим ОСОБА_5 (пункт 3.3. ОСОБА_5 поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 12.08.2015 за ТОВ «Дінас-Сервіс» утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 336.630,13 доларів США, 33.213,96 доларів США заборгованість за процентами, 99.183,79 доларів США пені за несвоєчасне погашення кредиту, 6.127,31 доларів США пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 27.591,52 доларів США заборгованість по 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що позичальник ТОВ «Дінас-Сервіс» неналежним чином не виконав свої зобовязань щодо повернення наданих кредитних коштів та враховуючи те, що відповідач на підставі договору поруки зобов'язався відповідати перед позивачем у повному обсязі за зобов'язання, які були невиконані позичальником, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги на стягнення з НТПП «Дінас» заборгованості за кредитним договором від 30.07.2007 №329.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, статті193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахував ТОВ «Дінас-Сервіс» кредитні кошти згідно умов договору, а останній надані кошти в передбачені договором строки не повернув, доказів зворотного суду не надано.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання позичальника ТОВ «Дінас-Сервіс» за кредитним договором від 30.07.2007 №329 забезпечені договором поруки від 11.08.2008, відповідно до умов пункту 1.1. якого поручитель НТПП «Дінас» відповідає перед позивачем в повному обсязі.

Якщо в договорі не передбачено субсидіарну відповідальність поручителя, кредитор має право, керуючись ст. 543 ЦК України, звернутися як до боржника за основним зобов'язанням, так і до поручителя; як разом, так і окремо; як повністю, так і в частині боргу.

Отже, враховуючи пункт 1.1. ОСОБА_5 поруки від 11.08.2008 у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором від 30.07.2007 №329, позивач набув право вимоги до відповідача по стягненню заборгованості за кредитним договором.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини 4 статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

ОСОБА_5 поруки від 11.08.2008, в редакції договору про внесення змін та доповнень від 30.06.2010 №3 вбачається, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною 2 статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Наведеної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2662цс15.

У даному випадку, позивач мав пред'явити вимогу до поручителя НТПП «Дінас» про виконання ним зобов'язання за договором поруки в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (оскільки умовами пункту 2.2. Кредитного договору від 30.07.2007 №329 передбачено погашення кредиту декількома платежами до 27 грудня 2013 року включно).

Із даним позовом позивач звернувся до суду, згідно штампу канцелярії Господарського суду Харківської області (т. I, арк. с. 4) 17.11.2017, тобто після спливу шестимісячного строку для пред'явлення вимоги навіть по сплаті останнього кредитного платежу, а також по сплаті процентів за користування кредитом, які нараховані станом на 12.08.2015.

Як вже було зазначено, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд зазначає, що пропуск позивачем шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до НТПП «Дінас» зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову позивачу в задоволенні позову.

Суд вважає посилання позивача на переривання позовної давності відповідно до частини 2 статі 264 ЦК України недоречним, оскільки зводяться до невірного розуміння останнім норм чинного законодавства, адже передбачений частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України строк не є строком захисту порушеного права кредитора, тобто строком позовної давності, визначеним у статті 256 Цивільного кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, позивачем заявлялося клопотання про відстрочення сплати судового збору. У зв'язку з тим, що на момент прийняття даного рішення у справі позивачем судовий збір сплачено не було, враховуючи відмову в задоволенні позову, суд у відповідності до статті 129 ГПК України вважає за доцільне стягнути суму судового збору у розмірі 160.846,57грн. (1,5% від ціни позову) безпосередньо з позивача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 160.846,57грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_6

/справа №922/3836/17/