КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Справа№ 910/18684/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2017р.

у справі №910/18684/17 (суддя Отрош І.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № ІБ-5315/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг"

до Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича

про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу,-

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № ІБ-5315/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" до Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" у видачі виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.10.2015р. у справі № ІБ-5315/15.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (11.12.2017р.), у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про видачу виконавчого документу.

В апеляційній скарзі апелянт вказував, як підставу для скасування ухвали, що з матеріалів третейської справи №ІБ-5315/15, оригінали якої були надіслані третейським судом та досліджені судом першої інстанції, неможливо встановити незаконність складу третейського суду, яким розглянуто спір у справі №ІБ-5315/15, тож висновки суду першої інстанції про невідповідність складу суду вимогам закону (регламенту), є лише припущенням, і не відповідають обставинам справи, судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів, які би підтверджували, що склад третейського суду не відповідав вимогам закону (регламенту).

Крім цього, апелянт зазначав про належне повідомлення відповідача про розгляд третейської справи, проте господарський суд дійшов необґрунтованих висновків щодо відсутність доказів повідомлення відповідача у встановлено порядку та вирішення питання третейським судом про права і обов'язки особи, яка не брала участь у вирішенні спору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді Сітайло Л.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 15.02.2018р.

01.02.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні, що відбулось 15.02.2018р. представники сторін не з'явились, повідомлені належним чином. Неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана до 15.12.2017р., відповідно до п. 11 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, що набрала чинності з 15.12.2017р., заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № ІБ-5315/15, не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 122-7 Господарського процесуального кодексу України (в редакції яка діяла на час прийняття ухвали), питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається господарським судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 122-9 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 122-10 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Законом України, який регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб, є Закон України "Про третейські суди".

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про третейські суди" в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc). Постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору утворюються без статусу юридичної особи. Постійно діючий третейський суд очолює голова третейського суду, порядок обрання якого визначається Положенням про постійно діючий третейський суд.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви. При розгляді заяви про видачу виконавчого документа компетентний суд повинен витребувати справу з постійно діючого третейського суду, в якому зберігається справа, яка має бути направлена до компетентного суду протягом п'яти днів від дня надходження вимоги. У такому випадку строк вирішення заяви про видачу виконавчого документа продовжується до одного місяця.

Компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом;

2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про третейські суди" формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 17 регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим регламентом. Якщо інше не передбачено третейською угодою справа розглядається одним суддею.

29.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" (лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шеметом Денисом Анатолійовичем (лізингоодуржувач) укладено Договір фінансового лізингу № ФЛ/30-2013 (Договір), відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язується передати лізингоодержувачу у користування на строк та на умовах, визначених цим договором, визначений лізингоодержувачем та придбаний для цього у продавця транспортний засіб (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування, сплачувати лізингові платежі у розмірі та на умовах визначених даним договором та після сплати всіх лізингових платежів придбати предмет лізингу.

Відповідно до п. 1.2.1 Договору предметом лізингу є автомобіль ЗАЗ моделі Сенс, 2013 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_2.

Зі змісту пункту 7.7 Договору випливає, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації український банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору. Позичальник підписанням цього договору засвідчує, що він ознайомлений з регламентом вказаного третейського суду.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 30.10.2015р. у справі № ІБ-5315/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича 115 274,78 грн. заборгованості за Договором фінансового лізингу № ФЛ/30-2013 від 29.08.2013р.; вилучено у Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" предмет лізингу: автомобіль ЗАЗ моделі Сенс, 2013 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича вирити по оплаті третейського збору у розмірі 852,74 грн. та витрати на публікацію оголошення про дату розгляду справи у газеті "Урядовий кур'єр" у розмірі 420,00 грн.

Зі змісту пункту 7.7 Договору фінансового лізингу № ФЛ/30-2013 від 29.08.2013р. не передбачено складу суду, який повинен здійснюватися розгляд третейської справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви Голова третейського суду або заступник повинен призначити суддю.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 10.11.2017р. до Господарського суду міста Києва від Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків надійшли матеріали третейської справи № ІБ-5315/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" до Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу.

В ухвалі Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015р. про порушення провадження у справі № ІБ-5315/15 зазначено, що третейський суддя Тропотяга Р.П. був призначений розпорядження Голови третейського суду від 28.09.2015р. для розгляду справи № ІБ-5315/15.

При цьому, з копій зроблених судом першої інстанції всіх документів матеріалів третейської справи № ІБ-5315/15, відсутні будь-які докази (розпорядження голови суду у формі резолюції або будь-якій іншій формі), які б свідчили, що третейський суддя Тропотяга Р.П. був призначений Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків розглядати справу № ІБ-5315/15.

Враховуючи наведене, з матеріалів третейської справи № ІБ-5315/15, оригінали якої були надіслані третейським судом (копії всіх документів, що містяться в матеріалах третейської справи, долучено судом до матеріалів даної справи), неможливо встановити законність складу суду, яким розглянуто спір у справі № ІБ-5315/15, а отже склад третейського суду, яким прийнято рішення у справі № ІБ-5315/15, не може відповідати вимогам закону (регламенту).

Встановлені обставини апелянтом у розумінні статті 74 ГПК України не спростовано.

Згідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 122-10 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі виконавчого документу на примусове виконанні рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.10.2015 у справі № ІБ-5315/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" до Фізичної особи-підприємця Шемета Дениса Анатолійовича про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 122-10 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на час прийняття оскаржуваної ухвали), так як склад третейського суду, яким прийнято рішення у справі № ІБ-5315/15, не відповідав вимогам закону.

Стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи третейським судом належним чим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, оскільки ФОП Шемет Д.А. знаходиться у смт. Ювілейне, Луганської області, яке відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється АТО (Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.) та у відповідності до ст. Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку проведенням антитерористичної операції», пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" №01-06/1290/14 від 12.09.2014р., за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу, інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Згідно статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегією суддів встановлено, що третейським судом вжито відповідних заходів (http://tretsud.aub.org.ua/images/ib-5315-15.txt) щодо повідомлення відповідача. Крім того, третейським судом зобов'язано позивача повідомити відповідача про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду через публікацію оголошення у газеті "Урядовий кур'єр", вказані вимоги позивачем виконані, що підтверджується матеріалами справи, тож висновки суду першої інстанції щодо не вжиття заходів належного повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання у справі № ІБ-5315/15 не відповідають дійсності та не є підставою для відмови у видачі наказу у відповідності до пункту 9 ч. 1 ст. 122-10 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що за виключення мотивів висновок суду першої інстанції є вірним, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея Лізинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2017р. у справі №910/18684/17 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2017р. у справі №910/18684/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18684/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Сітайло

А.О. Мальченко