РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2018Справа № 913/5/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 913/5/18

за позовом приватного підприємства "Лугпромсервіс"

до державного підприємства "Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Лутугінська"

про стягнення 397643,35 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Лугпромсервіс» 27.12.2017р. надіслало на адресу Господарського суду Луганської області позовну заяву до державного підприємства «Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Лутугінська» про стягнення 397 643,35 грн., яка складається з 343 616,05 грн. інфляційних нарахувань та 54 027,30 грн. 3% річних, нарахованих за період з 15.04.2010р. по 27.12.2017р., у зв'язку з невиконанням рішення Господарського суду Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.01.2018р. у справі №913/5/18 на підставі ч. 1 ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу, в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIIІ, яка набрала чинності з 15.12.2017р., справу за позовом приватного підприємства «Лугпромсервіс» до державного підприємства «Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Лутугінська» про стягнення 397643,35 грн. передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 913/5/18 від 22.01.2018р. позовну заяву приватного підприємства «Лугпромсервіс» до державного підприємства «Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Лутугінська» про стягнення 397643,35 грн. залишено без руху.

05.02.2018р. від приватного підприємства «Лугпромсервіс» на адресу Господарського суду міста Києва надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 22.01.2018р.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, незначної складності, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов'язав відповідачу подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 03.03.2018р.

14.02.2018р. від приватного підприємства «Лугпромсервіс» на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.02.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, м. Київ, провулок Приладний, будинок 2-А, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 02.02.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Станом на 03.03.2018р. від позивача не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135 стягнуто з ДВАТ "Шахта "Лутугінська" ДП ДКХ "Луганськвугілля" на користь приватного підприємства "Лугпромсервіс" борг у сумі 233 593,51 грн., 1 700,00 грн. витрат по держмиту та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішенням Господарського суду Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135 видано наказ від 23.06.2003р.

01.02.2018р. позивач звернувся до Лутугінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з листом №17/01-7 про надання інформації щодо стану виконавчого провадження, зокрема, за наказом № 16/135 від 23.06.2003р.

У довідці про втрату виконавчого провадження №1618-37/156 від 05.02.2018р. Лутугінським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області повідомлено, що надати детальну інформацію по виконавчому провадженню за наказом № 16/135 від 23.06.2003р. на даний час не виявляться можливим та роз'яснено приватному підприємству "Лугпромсервіс" про можливість звернення до суду про видачу дублікату виконавчого документа для своєчасного та повного виконання рішення.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що рішення Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135 щодо стягнення основного боргу в сумі 233 593,51 грн. відповідачем виконане не було, а тому позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати за період невиконання рішення суду з 15.04.2010р. по 27.12.2017р. у розмірі 54 027,30 грн. та 343 616,05 грн. відповідно.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, рішенням Господарського суду Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135 стягнуто з ДВАТ "Шахта "Лутугінська" ДП ДКХ "Луганськвугілля" на користь приватного підприємства "Лугпромсервіс" борг у сумі 233 593,51 грн., 1 700,00 грн. витрат по держмиту та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач вказане рішення суду не виконав, доказів протилежного суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Пунктом 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 20.01.2011 року у справі № 10/25 вказано, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №16/5/5022-103/2011(2/43-654), приписи ст. 625 ЦК України не заперечують можливості звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищено в порядку індексації та процентів річних від простроченої суми в період виконання судового рішення, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене та невиконання відповідачем рішення Господарського суду Луганської області від 05.06.2003р. у справі № 16/135, перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку із чим стягненню з відповідача підлягають з 343 616,05 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2010р. по 26.12.2017р. та 54 027,30 грн. 3% річних за період з 15.04.2010р. по 27.12.2017р.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Лутугінська" (03680, м. Київ, провулок Приладний, будинок 2-А; ) на користь приватного підприємства "Лугпромсервіс"(91057, Луганська обл., місто Луганськ, вулиця Смоленська, будинок 130; адреса для листування: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 88; ) 343 616 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 54 027 грн. 30 коп. 3% річних та 5 964 грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 13.03.2018р.

СуддяА.І. Привалов