ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/668/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Циби Анатолія Миколайовича

на рішення Господарського суду Вінницької області (суддя Білоус В.В.) від 10.08.2017

та постанову Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий -І.В. Розізнана, судді Г. Б. Бучинська, О. В. Мельник) від 26.09.2017

за позовом Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Вінницької обласної державної адміністрації

та Департаменту агропромислового розвитку Вінницької обласної державної адміністрації

до Фізичної особи-підприємця Циби Анатолія Миколайовича

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Вінницької районної державної адміністрації, Мізяківсько-Хутірської сільської ради та Головного управління Держгеокадарстру у Вінницькій області

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

Учасники справи:

представник прокурора - Паршутіна Ю.А.

представник позивача 1 - не з'явився,

представник позивача 2 - не з'явився

представник відповідача - не з'явився,

представник третьої особи 1 - не з'явився,

представник третьої особи 2 - не з'явився,

представник третьої особи 3 - не з'явився,

Короткий зміст позовних вимог

1. 07.07.2017 Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури (далі - Прокурор) подав в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Вінницької обласної державної адміністрації (далі - Позивач 1) та Департаменту агропромислового розвитку Вінницької обласної державної адміністрації (далі - Позивач 2), позовну заяву про розірвання договору від 19.07.2010 оренди землі загальною площею 10,4927 га для рибогосподарських потреб з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту, укладеного між Вінницькою районною державною адміністрацією (далі - Третя особа 1) та Фізичною особою-підприємцем Цибою Анатолієм Миколайовичем (далі - Відповідач); та зобов'язати Відповідача повернути вказану земельну ділянку Позивачу 1 за актом приймання-передачі.

2. Позовна заява мотивована систематичною несплатою Відповідачем орендної плати, що є підставою для розірвання спірного договору оренди, а вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди. Також Прокурор зазначив, що постановою в адміністративній справі задоволені вимоги податкового органу про стягнення з Відповідача податкового боргу, який виник внаслідок несплати останнім податку на землю за 2015-2016 роки. Звернення Прокурора із даним позовом обґрунтовано неналежним виконанням таких повноважень органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій, та відсутності з боку Позивача 1 ініціювання питання про розірвання відповідного договору оренди, тоді як до місцевого бюджету не надходить значна сума коштів, що становить борг за вказаним договором оренди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 10.08.2017 Господарський суд Вінницької області вирішив задовольнити позов: розірвати договір оренди землі від 19.07.2010 загальною площею 10,4927 га для рибогосподарських потреб з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту, укладеного між Третьою особою 1 та Відповідачем; зобов'язати Відповідача повернути вказану земельну ділянку Позивачу 1 за актом приймання-передачі. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказами у справі підтверджуються обставини неодноразової, систематичної несплати Відповідачем орендної плати, а Відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за цим договором, оскільки здійснення оплати було проведено тільки на виконання постанови адміністративного суду у межах виконавчого провадження та після звернення Прокурора із даним позовом. Погашення боргу з орендної плати не може бути підставою для відмови у вимогах про розірвання договору оренди. Через зміну у законодавстві стосовно повноважень органів щодо розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди, суд визнав правомірним заявлення Прокурором вимог на користь Позивача 1, а не на користь Третьої особи 1, яка є стороною договору оренди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. 26.09.2017 Рівненський апеляційний господарський суд вирішив рішення Господарського суду Вінницької області від 10.08.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення апеляційного суду мотивоване тими ж аргументами, що наведені в рішенні суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. В жовтні 2017 року Відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 10.08.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Суди неповно з'ясували обставини щодо невиконання Відповідачем договору щодо сплати орендної плати - за відсутності вини останнього, оскільки причини невиконання пов'язані не тільки з тривалою хворобою Відповідача, але і з особливостями здійснення ним господарської діяльності на орендованій земельній ділянці - розведення риби: сезонність, без залучення найманих працівників, з використанням тяжкої фізичної праці, яка протипоказана Відповідачу за станом здоров'я.

7. Не дотриманий порядок заміни кредитора у зобов'язанні - орендодавця - з Третьої особи 1 на Позивача 1, оскільки Відповідача не було повідомлено про такі обставини. Прокурором не надані відповідні докази, а тому не доведено право позивачів звертатись із позовом у даній справі. Відповідач до моменту надання йому доказів переходу прав кредитора до іншої особи мав право не виконувати зобов'язання новому кредиторові.

8. Рішення про повернення Відповідачем орендованої земельної ділянки порушує його право власності на отримані в результаті користування земельною ділянкою плоди і доходи - розведену ним рибу, оскільки позбавляють його можливості виловити її промисловим способом. При цьому суди не визначили будь-якого відшкодування за розведену Відповідачем рибу, що свідчить про недотримання судами справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи (права власності). У зв'язку із цим позбавлення Відповідача права користування орендованою земельною ділянкою та права власності на розведену рибу є непропорційним втручанням держави та невиправданим заходом.

Позиція Верховного Суду

Щодо підстав звільнення від відповідальності за несплату орендної плати за договором оренди земельної ділянки

9. Суд відхиляє, як неналежні, аргументи в касаційній скарзі щодо обставин невиконання Відповідачем обов'язку сплачувати орендну плату за договором оренди землі, пов'язаних з хворобою Відповідача та з особливостями ведення господарської діяльності на орендованій земельній ділянці (пункт 6).

Вказані аргументи були предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій та відхилені цими судами через те, що суди встановили в оскаржуваних рішеннях лише тимчасові періоди, протягом яких хворів Відповідач, а не весь встановлений судами період, за який систематично не сплачувалась орендна плата, що стало підставою для звернення з позовом. У зв'язку із цим суди дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для застосування до спірних відносин норм статті 614 Цивільного кодексу України через наявність вини Відповідача у систематичній несплаті останнім орендних платежів та за відсутності доказів вжиття ним заходів щодо належного виконання зобов'язання зі сплати орендної лати.

Посилання скаржника на особливості ведення господарської діяльності на орендованій земельній ділянці відхиляються Судом, який погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та враховує положення статті 42 Господарського кодексу України, якою передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Договором оренди та законодавством не передбачено таких підстав для звільнення орендаря від обов'язку сплачувати орендну плату, на які посилається Відповідач. З цих підстав та у зв'язку з встановленою судами наявністю підстав для розірвання договору оренди Суд також відхиляє аргументи скаржника про те, що розірвання договору призведе до позбавлення його можливості виловити розведену у ставку рибу (пункт 8).

10. Суд відхиляє аргументи скаржника про порушення порядку заміни кредитора у зобов'язанні за договором оренди (пункт 7). Вимоги Прокурора та висновки судів в оскаржуваних рішеннях про повернення орендованої Відповідачем земельної ділянки саме Позивачу 1, а не стороні спірного договору оренди - Третій особі 1, ґрунтуються на нормах статті 51 Водного кодексу України, статті 122 Земельного кодексу України, статті 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та статті 34 Закону України "Про оренду землі" в редакціях, чинних на момент звернення Прокурора із позовом у даній справі, і ці висновки є такими, що відповідають наведеним нормам законодавства.

У зв'язку із цим, посилання скаржника на порушення норм статті 517, частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України є неправомірним, оскільки не узгоджується із матеріальними та правовими підставами заявлених позовних вимог. Стаття 517 ЦК України стосується доказів та умов набуття прав новим кредитором у зобов'язанні, а норми частини 2 статті 613 цього ж кодексу - підстав для відстрочення виконання зобов'язання боржником. Вимоги про повернення Відповідачем орендованої земельної ділянки ґрунтуються не на сукупності прав та обов'язків сторін договору оренди земельної ділянки. Повернення земельної ділянки не є правом або обов'язком будь-якої із сторін як умови виконання договору оренди, а є наслідком його невиконання та розірвання, передбаченим пунктом 36.2 договору та статтею 34 Закону України "Про оренду землі", рішення про що було прийнято судами попередніх інстанцій. А тому Позивач 1 є особою, якій відповідно до діючих на момент вирішення спору норм законодавства належить право розпорядження земельною ділянкою, переданою в оренду Відповідачу.

Стосовно невиконання обов'язку Відповідача вносити орендну плату Суд зауважує на тому, що в пункті 7 спірного договору оренди одержувачем коштів визначений місцевий бюджет Мізяківсько-Хутірської сільської ради, а не орендодавець, про порушення порядку заміни якого, як кредитора у зобов'язанні, стверджує скаржник (пункт 7).

11. Таким чином висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про наявність підстав для розірвання договору оренди та повернення орендованої земельної ділянки зроблені відповідно до норм законодавства, зокрема статті 51 Водного кодексу України, статей 122, 141 Земельного кодексу України, статті 42 Господарського кодексу України, статей 526, 614, 653 Цивільного кодексу України, статей 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та статей 13, 21, 32, 34 Закону України "Про оренду землі", а також відповідно до встановлених обставин справи. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

12. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Циби Анатолія Миколайовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.08.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі № 902/668/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак