ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2018 р.Справа № 922/3989/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління поліції охорони в Харківської області, м. Харків
до 1) Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича, м. Чугуїв, Харківська обл. , 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
про припинення договорів оренди та виселення орендаря
за участю представників сторін:

позивача - Крашеннініков В.В. (довіреність № 5380/43/40/01-2017 від 20.12.2017 р.);

1-го відповідача - Лампадов М.О.;

Шох К.А. (адвокат)

2-го відповідача - Смірнова О.В. (довіреність № 14 від 02.01.2018 р.).

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Харківської області, м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича, м. Чугуїв (адлі за текстом - 1-й відповідач) та Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (далі за текстом - 2-й відповідач) в якому просить суд:

1) визнати припиненим правовідношення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особю-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем в частині припинення прав Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5612-Н від 31.10.2013 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 84,1 кв.м. (кімнати № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області;

2) визнати припиненим правовідношення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особю-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем в частині припинення прав Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5841-Н від 13.10.2014 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 101,5 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області;

3) виселити Фізичну особу-підприємця Лампадова Максима Олександровича з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв. м. (кімнати № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників;

4) виселити Фізичну особу-підприємця Лампадова Максима Олександровича з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.12.2017 р.

В зв'язку з набранням чинності Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2017 р. позов Управління поліції охорони в Харківської області, м. Харків прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.01.2018 р.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження позивач надав суду заяву про збільшення немайнових позовних вимог (вх. № 42549 від 21.12.2017 р.), в якій просить суд розглядати позовні вимоги в такій редакції:

1) визнати недійсною укладену між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особою-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем додаткову угоду № 5 договору оренди від 31.10.2013 № 5612-Н про продовження строку дії цього договору на 1 рік, тобто до 30.09.2017 р.;

2) визнати припиненим правовідношення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особю-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем в частині припинення прав Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5612-Н від 31.10.2013 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 84,1 кв. м. (кімнати № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області;

3) визнати припиненим правовідношення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фізичною особю-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем в частині припинення прав Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5841-Н від 13.10.2014 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 101,5 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області;

4) виселити Фізичну особу-підприємця Лампадова Максима Олександровича з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв. м. (кімнати № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників;

5) виселити Фізичну особу-підприємця Лампадова Максима Олександровича з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників.

Заявлений позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог обґрунтований з посиланням на те, що згідно з дозволами МВС України, Департаменту ДСО при МВС України, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем (орендар) укладено договір оренди від 31.10.2013 № 5612-Н зі строком дії до 30.09.2017 р. (з урахуванням додаткових угод про продовження дії договору) та Договір оренди від 13.10.2014 № 5841-Н зі строком дії до 30.09.2017 р. (з урахуванням додаткових угод про продовження дії договору), предметом яких є нежитлові приміщення, балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області. Позивач вказує, що після сплину дії зазначених договорів Фізична особа-підприємець Лампадов Максим Олександрович не звільнив орендовані приміщення та безпідставно продовжує їх займати. Позивач зазначає, що відповідачі не отримавши від нього відповідного погодження та проігнорувавши його вимогу про припинення правовідносин, уклали між собою додаткову угоду від 29.11.2017 № 5 до Договору № 5612-Н про продовження строку його дії до 30.09.2018, порушивши при цьому права Позивача на мирне володіння своїм майном.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2018 р. заяву позивача про збільшення немайнових позовних вимог (вх. № 42549 від 21.12.2017 р.) задоволено, розгляд позовних вимог ухвалено продовжити в редакції цієї заяви.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження, заявою (вх. № 1057 від 15.01.2018 р.) позивач повідомив, що орієнтовний розмір судових витрат, які він поніс у цій справі, становить 8091,20 грн., та складаються і суми судового збору в розмірі 8000 грн. та витрат понесених в зв'язку з направленням копій позовної заяви та інших документів на адресу інших сторін у справі в розмірі 91,20 грн.

1-й відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх.. № 495 від 09.01.2018 р.) в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що 1-й відповідач належним чином виконує умови укладеного з 2-м відповідачем договору оренди від 31.10.2013 р. № 5612-Н та договору оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н; що додатковою угодою № 5 від 29.11.2017 р. строк дії договору від 31.10.2013 р. № 5612-Н було продовжено на 1 рік, до 30.09.2018 р., тобто строк дії цього договору ще не сплинув; що позивач, як балансоутримувач та не сторона за договорами, не має право ініціювати питання про розірвання цих договорів у судовому порядку; що розпорядження орендованим майном не входить до сфери компетенції Управління поліції охорони в Харківської області, а здійснюється Національною поліцією України; що Національна поліція України в передбаченому ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядку та строк не зверталася до 1-го відповідача з повідомленням про необхідність використання орендованого майна у власних потребах щодо майна яке є предметом договору № 5612-Н від 31.10.2013 р.; що хоча строк дії договору № 5841-Н від 13.10.2014 р. і сплинув, проте 1-й відповідач має право на продовження строку дії цього договору на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки будь-яка зі сторін договору не надавала заяву про припинення договору протягом 1 місяця після закінчення строку дії цього договору; що позивач вчиняє незаконні дії щодо перешкоджання 1-му відповідачу у користуванні орендованим майном, та ін.

2-й відповідач надав суду відзив на позовну заяву з урахуванням заяви на збільшення позовних вимог (вх. № 961 від 15.01.2018 р.), в якому просить суд позов задовольнити частково, а саме, договір оренди державного майна від 13.10.2014 р. № 5841-Н визнати припиненим та виселити орендатора з займаних приміщень, а в решті позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх вимог 2-й відповідач вказує на те, що договір оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н закінчив свою дію та продовжений не був, оскільки орган управління майном - Національна поліція України листом від 07.09.2017 р. наполягала на припиненні цього договору; що термін дії договору від 31.10.2013 р. № 5612-Н було сторонами продовжено на 1 рік до 30.09.2018 р., оскільки 1-й відповідач належним чином виконував умови цього договору, а від органу управління майном - Національної поліції України в передбачений законом строк не надходило будь-яких заперечень стосовно продовження строку дії цього договору, та ін.

Позивач надав суду заперечення на відзив 1-го відповідача (вх.. № 1058 від 15.01.2018 р.) в якому звертає увагу суду на те, що 1-й відповідач неналежним чином виконував умови договорів оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н та від 31.10.2013 р. № 5612-Н в частині сплати орендних платежів, страхування орендованого майна, тощо. Позивач зазначає, що в силу положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» майно, яке є предметом оренди, є державною власністю та належить йому на праві оперативного управління, а тому позивач вважає, що він має право на розпорядження цим майном, та ін..

Позивач надав суд відповідь на відзив 2-го відповідача (вх.. № 1928 від 23.01.2018 р.) в яких уточнює власну правову позицію у спорі по даній справі, та зокрема зазначає, що на його думку 2-й відповідач неналежним чином виконував покладені на нього Законом обов'язки, та безпідставно не вживав необхідних заходів з метою припинення договорів оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н та від 31.10.2013 р. № 5612-Н а також протиправно продовжив дію останнього договору, чим порушив право позивача на мирне володіння майном, що є предметом оренди за цими договорами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 19.02.2018 р.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2018 р. розгляд справи по суті відкладено на 05.03.2018 р. за відповідним клопотанням 1-го відповідача та його представника.

На судове засідання 05.03.2017 р. прибули представники позивача, 1-й відповідач особисто, представники 1-го та 2-го відповідачів.

Представник позивача наполягає на задоволення позовних вимог.

1-й відповідач та його представник проти позову заперечують, просять суд в його задоволенні повністю відмовити.

Представник 2-го відповідача просить заявлений позов задовольнити частково, а саме, договір оренди державного майна від 13.10.2014 р. № 5841-Н визнати припиненим та виселити орендатора з займаних приміщень, а в решті позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, на земельній ділянці площею 0,1084 га. по вул. Музейній, 22-А у м. Чугуїв Харківській області розміщені об'єкти державного нерухомого майна (адміністративна будівля та гаражі) загальною площею 620,0 кв. м., які перебувають на балансі позивача і використовується ним для розміщення Чугуївського відділення Позивача. Право власності на це нерухоме майно зареєстроване за Державою Україна в особі Національної поліції України. Як зазначає позивач, стосовно цього ж нерухомого майна за ним зареєстровано інше речове право - право оперативного управління. До 01.06.2016 вказане нерухоме майно перебувало на балансі Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (далі за текстом - УДСО).

Згідно з дозволами МВС України від 04.02.2013 № 25/2/2-726, Департаменту ДСО при МВС України від 07.02.2013 № 11/13-738/Гр та на підставі листа УДСО від 14.03.2013 № 48/1-1-674/Мз, між 2-м відповідачем, як орендодавцем, та 1-м відповідачем, як орендарем, укладено Договір оренди від 31.10.2013 р. № 5612-Н (далі - Договір № 5612-Н).

Згідно з п. 1.1.-1.2. договору № 5612-Н, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення кім. № № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, інв. № 131030034, літ. «Б» (даті - Майно), загальною площею 84.1 м2. за адресою: Харківська обл. м. Чугуїв, вул. Рози Люксембург 22-А, що перебуває на балансі Управлінця державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (даті - Балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення спортивно-оздоровчого комплексу.

Пунктами 3.6, 5.3 договору № 5612-Н (з урахуванням змін внесених додатковою угодою) 1-й відповідач взяв на себе зобов'язання проводити сплату орендної плати 2-му відповідачу (70%) та Позивачу (30%) до 12 та 15 числа кожного місяця за попередній місяць.

Відповідно до п. 10.1. договору № 5612-Н, цей договір укладено на 2 роки і 11 місяців, тобто з 31.10.2013 р. до 30.09.2016 р.

Пунктом 10.4 договору № 5612-Н передбачено, що після закінчення терміну дії договору подальше використання об'єкта оренди буде визначатися відповідно до чинного законодавства, за зверненням орендаря.

Пунктом 10.6 договору № 5612-Н передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 10.9 договору № 5612-Н передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно повертається орендарем балансоутримувачу протягом трьох робочих днів по актам приймання-передачі, погодженим з орендодавцем.

Додатковою угодою від 20.12.2016 № 4 дію Договору № 5612-Н продовжено до 30.09.2017 р.

З метою відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на обслуговування орендованих приміщень і компенсації вартості спожитих орендарем комунальних послуг по Договору № 5612-Н, між УДСО (балансоутримувач) та 2-м відповідачем (орендарем) укладено Договір про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та витрат на комунальні послуги, якими користується орендар від 12.11.2013 № 315, за яким орендар зобов'язався своєчасно оплачувати УДСО вартість спожитих ним комунальних послуг у орендованих приміщеннях.

Крім того, як свідчать матеріали справи, згідно з дозволом Департаменту ДСО при МВС України від 05.03.2014 № 11/12-865/Кр та на підставі листа УДСО від 01.04.2014 № 48/9-1019/Мз, між 2-м відповідачем, як орендодавцем, та 1-м відповідачем, як орендарем, укладено Договір оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н (далі - Договір № 5841-Н).

Згідно з п. 1.1.-1.2. договору № 5841-Н, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення - кімн. № № 3,7 (за технічним паспортом) на 1-ому поверсі 1-но поверхової господарської будівлі гаражів. інв. № 131030034. літ "Б" (Майно), загальною площею 101,50 кв. м. розміщене за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Р.Люксембург, 22-А, що перебуває на балансі Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (Ідентифікаційний номер 08597026) (далі - Балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою: розміщення мийки для автомобілів.

Пунктами 3.6, 5.3 договору № 5841-Н 1-й відповідач взяв на себе зобов'язання проводити сплату орендної плати 2-му відповідачу (70%) та Позивачу (30%) до 12 та 15 числа кожного місяця за попередній місяць.

Відповідно до п. 10.1. договору № 5841-Н, цей договір укладено на 2 роки і 11 місяців, тобто з 13.10.2014 р. до 13.09.2017 р.

Пунктом 10.4 договору № 5841-Н передбачено, що після закінчення терміну дії договору подальше використання об'єкта оренди буде визначатися відповідно до чинного законодавства, за зверненням орендаря.

Пунктом 10.6 договору № 5841-Н передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

З метою відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на обслуговування орендованих приміщень і компенсації вартості спожитих орендарем комунальних послуг по Договору № 5841-Н, між УДСО (балансоутримувач) та 1-м відповідачем (орендарем) було складено Додаткову угоду від 26.12.2014 № 1 до Договору № 315, за яким орендар зобов'язався своєчасно оплачувати УДСО вартість спожитих ним комунальних послуг у орендованих приміщеннях по обом договорам оренди № 5612-Н та № 5841-Н одночасно до 25 числа кожного місяця за попередній місяць.

Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1399 "Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ" було запроваджено процедуру припинення Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (УДСО) як юридичної особи шляхом його ліквідації, створено ліквідаційну комісію УДСО, головою ліквідаційної комісії УДСО затверджено заступника начальника Управління поліції охорони в Харківській області Жеребцова Євгенія Михайловича.

Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1139 до постанови КМУ від 13.10.2015 № 834 були внесені зміни, якими установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Спільним наказом МВС України та Національної поліції України від 26.01.2016 № 51/64 Позивача () було визнано правонаступником УДСО ().

Чинною редакцією наказу Національної поліції України від 19.09.2016 № 887 затверджено Положення про Управління поліції охорони в Харківській області, пунктом 1 розділу 1 якого визначено, що Позивач () є правонаступником УДСО (). Пунктом 1 розділу 4 цього ж Положення встановлено, що майно Позивача є державною власністю, яке закріплене за ним на праві оперативного управління.

Листами Позивача від 06.07.2016 № 1157/43/40/02-2016, № 1160/43/40/02-2016 та № 1160/43/40/02-2016 орендодавця та орендаря було повідомлено про обставини названого вище публічно-правового правонаступництва Позивача за правами і обов'язками УДСО з 01.06.2016 по договорам № 5612-Н, № 5841-Н та № 315.

06.07.2016 між УДСО, Позивачем і 1-м відповідачем укладено відповідну Угоду про заміну сторони у Договорі № 315. Оскільки позивач не є стороною у договорах оренди № 5612-Н, № 5841-Н, додаткових угод до цих договорів оренди з цього приводу не укладалося.

Як зазначає позивач, за весь час дії всіх названих вище договорів 1-й відповідач, як орендар, неналежним чином виконував їх умови щодо своєчасної сплати Позивачу частки орендної плати та своєчасного відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. Позивач вказує, що 1-м відповідачем також не були виконані умови пунктів 3.10, 5.2 текстів договорів оренди щодо внесення на банківський рахунок Позивача завдатку з орендної плати.

Крім цього, у 2015-2017 роках поруч з об'єктами оренди 1-й відповідач здійснив самочинне будівництво нового об'єкту нерухомого майна орієнтовною площею 30,0 кв. м., розмістивши його частково на належній балансоутримувачу на праві постійного користування земельній ділянці, власником якої є Держава Україна в особі Харківської обласної державної адміністрації.

Позивач вказує, що орендовані по Договору № 5612-Н приміщення 1-й відповідач використовує для розміщення бані (сауни), що призводить до систематичних випадків знаходження на території правоохоронного органу (Позивача) сторонніх осіб, а використання орендарем орендованих приміщень по Договору № 5841-Н для розміщення мийки для автомобілів, разом з використанням орендарем новоствореного об'єкту самочинного будівництва для шиномонтажних робіт, призводить до постійного знаходження на території правоохоронного органу (Позивача) значної кількості сторонніх автотранспортних засобів, що постійно перешкоджає вільному виїзду з території підрозділу службового автотранспорту Позивача.

На думку позивача, у зв'язку з неналежним виконанням 1-м відповідачем своїх зобов'язань по договорам оренди, він згідно з приписами Закону втратив переважне право на продовження оренди по укладеним договорам оренди.

Як свідчать матеріали справи, до моменту сплину дії договорів оренди № 5612-Н (до 30.09.2017 р.) та № 5841-Н (до 13.09.2017 р.) позивач листами до 1-го та 2-го відповідачів від 25.05.2017 № 2078/43/40/01-2017 «Про необхідність розірвання (припинення дії) договору оренди від 13.10.2014 № 5841-Н» та № 2077/43/40/01-2017 «Про необхідність розірвання (припинення дії) договору оренди від 13.10.2014 № 5612-Н» інформував останніх про те, що 1-й відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договорами; що він має намір використовувати майно, яке є предметом оренди за договорами, для власних потреб. З посиланням на зазначені обставини позивач просив 2-го відповідача невідкладно вжити заходів для дострокового розірвання вищевказаних договорів оренди та забезпечити повернення 1-м відповідачем до позивача майна з оренди за актом приймання-передачі.

У відповідь на зазначені листи 2-й відповідач направив на адресу позивача лист № 43-3178 від 12.06.2017 р. в якому зазначив, що 1-й відповідач належним чином виконує умови договорів оренди № 5612-Н та № 5841-Н в частині сплати орендної плати, а тому у 2-го відповідача відсутні підстави для термінового розірвання цих договорів.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, листом від 07.09.2017 р. № 9712/03/31-2017 Національна поліція України повідомила 1-го відповідача про те, що з урахуванням необхідності використання державного нерухомого майна безпосередньо для потреб Управління поліції охорони в Харківській області, вона інформує про припинення в порядку, встановленому нормативно-правовими актами, дії договору оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н.

Крім того, листом від 07.09.2017 р. № 9697/03/31-2017 Національна поліція України повідомила 2-го відповідача про необхідність використання державного нерухомого майна безпосередньо для потреб Управління поліції охорони в Харківській області та про направлення на адресу 1-го відповідача повідомлення про припинення дії договору оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н. З огляду на зазначені обставини, Національна поліція України просила 2-го відповідача вжити заходів стосовно припинення вказаного договору в порядку, встановленому законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, з посиланням на зазначений лист Національної поліції України, 2-й відповідач листом від 10.10.2017 р. № 43-5370 відмовив 1-му відповідачу в продовженні дії договору оренди № 5841-Н, що було запропоновано останнім в повідомленні до 1-го відповідача від 26.09.2017 р. Разом з даним листом 2-й відповідач направив на адресу 1-го відповідача акти приймання-передачі майна за цим договором з метою повернення майна, що було предметом оренди за цим договором.

Листом від 27.10.2017 р. 2-й відповідач повторно відмовив 1-му відповідачу в продовженні дії договору оренди № 5841-Н з тих підстав, що уповноважений орган управління майном - Національна поліція України в листі № 9697/03/31-2017 від 07.09.2017 р. повідомила що має намір використовувати майно для власних потреб.

Крім того, як зазначає 2-й відповідач, він листом від 15.09.2017 р. № 43-4883 проінформував 1-го відповідача про припинення дії договору оренди № 5841-Н та направив відповідні акти приймання-передачі майна.

Проте, матеріали справи не містять доказів підписання зазначених актів з боку 1-го відповідача, та повернення 2-му відповідачу майна, що було предметом оренди за договором № 5841-Н.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, іншим листом від 27.11.2017 р. Національна поліція України повідомила 1-го відповідача про те, що вона не надає згоду на продовження дії договору від 31.10.2013 р. № 5612 у зв'язку з необхідністю використання майна, що є предметом оренди за договором, у власних потребах, та просила останнього повернути орендоване майно балансоутримувачу.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що 29.11.2017 р. між 1-м відповідачем та 2-м відповідачем було укладено додаткову угоду № 5 до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р., згідно з якою сторонами узгоджено продовжити дію зазначеного договору на 1 рік, до 30.09.2018 р.

Позивач при зверненні до суду з позовом по даній справі просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 5 до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р., оскільки дозволів або погоджень на продовження цього Договору № 5612-Н на новий строк 1-му та 2-му відповідачам не надавалося ні позивачем, ні Національною поліцією України і з питань отримання згоди на продовження строку дії Договору № 5612-Н відповідачі до Позивача та/або Національної поліції України не зверталися і відповідного погодження (згоди) не отримували. Позивач вказує, що відповідачі безпідставно проігнорували його лист від 25.05.2017 р. «Про необхідність розірвання (припинення дії) договору оренди від 13.10.2014 № 5612-Н» в якому він заперечував проти продовження дії договору та зазначав про те, що має на меті використовувати майно, яке є предметом оренди, у власних цілях.

Крім того, позивач просить суд визнати припиненими правовідношення відповідачів за обома договорами оренди № 5841-Н та № 5612-Н, та виселити 1-го відповідача з орендованих приміщень з підстав сплину терміну дії вищевказаних договорів та безпідставного утримання останнім цих приміщень.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1 «Про управління об'єктами державного майна» передбачено, що управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 4 цього ж Закону передбачено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності, зокрема, є міністерства та інші органи виконавчої влади, Фонд Державного майна України.

Статтею 1 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Пунктом 2 ст. 105 Закону України «Про національну поліцію», майно поліції є державною власністю і належить їй на праві оперативного управління. Органи поліції здійснюють володіння, користування та розпорядження майном у порядку, визначеному законом.

Системний аналіз вказаних положень Закону свідчить про те, що Управління поліції охорони у Харківській області не є органом, на який згідно з законом покладено функції на управління майном яке належить до сфери управління поліції, а таким державним органом відповідно до згаданих положень закону є безпосередньо Національна поліція України.

Крім того, як свідчать матеріали справи, з метою управління майном яке належить до сфери управління поліції, в структурі Національної поліції України створено відповідний Департамент Управління майном Національної поліції України який і здійснює у межах своєї компетенції та відповідно до законодавства - виконання завдань з питань управління державним майном, яке належить до сфери управління поліції, а також бере участь у реалізації державної політики у сфері регулювання майнових відносин у поліції.

Згідно зі ст. 2 «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зокрема передбачено, що орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що майно яке є предметом оренди за договорами № 5841-Н та № 5612-Н є державною власністю управління яким відповідно до вищевказаних положень Закону здійснює безпосередньо Національна поліція України.

Розглянувши вимоги позивача про визнання недійсним додаткової угоди № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з вимогами частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з вимогами статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Як вже було зазначено вище, договір оренди № 5612-Н від 31.10.2013 р. відповідачі уклали на підставі дозволу державних органів, до сфери управління яких на час укладання договору, відносилося спірне майно, а саме, дозволів МВС України від 04.02.2013 № 25/2/2-726, Департаменту ДСО при МВС України від 07.02.2013 № 11/13-738/Гр, а також на підставі листа УДСО від 14.03.2013 № 48/1-1-674/Мз.

Вказане спростовує доводи позивача про те, що такий договір укладено без відповідного погодження з боку відповідних державних органів.

Додатковою угодою від 20.12.2016 № 4 дію Договору № 5612-Н продовжено до 30.09.2017 р.

В подальшому, спірною додаткову угоду № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р. сторонами узгоджено продовжити дію зазначеного договору на 1 рік, до 30.09.2018 р.

Згідно з п. п. 1-2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як свідчать матеріали справи, відповідний державний орган, до повноважень якого належить управління орендованим майном, а саме, Національна поліція України, в передбачений вказаним положенням закону строк не зверталася до сторін договору з заявою про припинення дії договору оренди № 5612-Н від 31.10.2013 р.

Лист Національної поліції України від 27.11.2017 р. з запереченням щодо продовження дії договору № 5612-Н, на який посилається позивач, було надіслано після сплину передбаченого Законом місячного строку після закінчення терміну дії зазначеного договору, а тому не може вважатися належним доказом наявності заперечень органу управління майном висловленим в передбачений законом строк, та правомірно не був врахований відповідачами при укладанні додаткової угоди № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н.

Посилання позивача на власний лист до відповідачів від 25.05.2017 р. № 2077/43/40/01-2017 «Про необхідність розірвання (припинення дії) договору оренди від 13.10.2014 № 5612-Н», суд також вважає безпідставними, оскільки по-перше, як вже було зазначено вище, позивач не є органом, на який згідно з законом покладено функції на управління майном, яке є предметом оренди за договором № 5612-Н, по-друге, в даному листі позивач вимагав достроково розірвати цей договір, а не заперечував проти продовження його дії. З огляду на викладене, даний лист позивача не може розглядатися судом як заява, подана в порядку, визначеному п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що додаткова угода № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р. укладена відповідачами без порушень вимог чинного законодавства України. При цьому, позивач не надав суду доказів наявності обставини, за наявності яких можливе визнання даної додаткової угоди недійсною.

Посилання позивача на неналежне виконання 1-м відповідачем умов договору № 5612-Н щодо сплати орендних платежів, невнесення гарантійного платежу, не страхування об'єкту оренди, тощо, в силу положень ст. ст. 203, 215 ЦК України не можуть бути підставами для визнання додаткової угоди № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н недійсною.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову щодо визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 29.11.2017 р. до договору № 5612-Н від 31.10.2013 р.

Щодо позовних вимог в частині визнання припиненими правовідношення між 1-м та 2-м відповідачами в частині припинення прав 1-го відповідача користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5612-Н від 31.10.2013 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 84,1 кв. м. (кімнати № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області; та щодо виселення 1-го відповідача з цих приміщень.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Пунктом 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 10.6 договору оренди № 5612-Н передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 10.9 договору оренди № 5612-Н передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно повертається орендарем балансоутримувачу протягом трьох робочих днів по актам приймання-передачі, погодженим з орендодавцем.

Як вже було зазначено вище, договір оренди № 5612-Н було продовжено сторонами до 30.09.2018 р. згідно з додатковою угодою № 5 від 29.11.2017 р. до вказаного договору.

Матеріалами справи підтверджується правомірність укладання відповідачами даної додаткової угоди, про що вже було зазначено вище.

Станом на дату винесення даного судового рішення, договір № 5612-Н продовжує свою дію, тобто породжує для сторін договору певні права та обов'язки, визначені даним договором.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання припиненими правовідношення за договором № 5612-Н та про виселення 1-го відповідача з орендованих приміщень є такими, що суперечать вищевказаним положенням закону, а тому в задоволенні відповідної частини позову також слід відмовити.

Щодо позову в частині визнання припиненим правовідношення між 1-м та 2- відповідачами в частині припинення прав 1-го відповідача користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5841-Н від 13.10.2014 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 101,5 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області; та про виселення 1-го відповідача з орендованих приміщень.

Пунктом 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Пунктом 10.6 договору оренди № 5841-Н передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 10.9 договору оренди № 5841-Н передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно повертається орендарем балансоутримувачу протягом трьох робочих днів по актам приймання-передачі, погодженим з орендодавцем.

Відповідно до п. 10.1. договору № 5841-Н, цей договір укладено на 2 роки і 11 місяців, тобто з 13.10.2014 р. до 13.09.2017 р.

Таким чином, станом на момент винесення даного судового рішення, термін дії договору оренди № 5841-Н є таким, що сплинув.

Посилання 1-го відповідача на те, що договір оренди № 5841-Н є продовженим в силу положень ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, орган уповноважений на управління майном, яке є предметом оренди - Національна поліція України листом від 07.09.2017 р. № 9712/03/31-2017 повідомила 1-го відповідача про те, що з урахуванням необхідності використання державного нерухомого майна безпосередньо для потреб Управління поліції охорони в Харківській області, вона інформує про припинення в порядку, встановленому нормативно-правовими актами, дії договору оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н. Крім того, листом від 07.09.2017 р. № 9697/03/31-2017 Національна поліція України повідомила 2-го відповідача про необхідність використання державного нерухомого майна безпосередньо для потреб Управління поліції охорони в Харківській області та про направлення на адресу 1-го відповідача повідомлення про припинення дії договору оренди від 13.10.2014 р. № 5841-Н. З огляду на зазначені обставини, Національна поліція України просила 2-го відповідача вжити заходів стосовно припинення вказаного договору в порядку, встановленому законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, з посиланням на зазначений лист Національної поліції України, 2-й відповідач листом від 10.10.2017 р. № 43-5370 відмовив 1-му відповідачу в продовженні дії договору оренди № 5841-Н, що було запропоновано останнім в повідомленні до 1-го відповідача від 26.09.2017 р. Разом з даним листом 2-й відповідач направив на адресу 1-го відповідача акти приймання-передачі майна за цим договором з метою повернення майна, що було предметом оренди за цим договором. Крім того, листом від 27.10.2017 р. 2-й відповідач повторно відмовив 1-му відповідачу в продовженні дії договору оренди № 5841-Н з тих підстав, що уповноважений орган управління майном - Національна поліція України в листі № 9697/03/31-2017 від 07.09.2017 р. повідомила що має намір використовувати майно для власних потреб.

До того ж, матеріали справи містять лист 2-го відповідача до 1-го відповідача від 15.09.2017 р. № 43-4883, в якому 2-й відповідач проінформував 1-го відповідача про припинення дії договору оренди № 5841-Н та направив відповідні акти приймання-передачі майна.

З огляду на відмову 2-го відповідача від продовження дії договору висловлену в порядку, визначеному ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», та не укладання між 1-м та 2-м відповідачем будь-яких угод стосовно продовження дії договору оренди № 5841-Н на новий строк, після 13.09.2017 р., суд приходить до висновку про безпідставність доводів 1-го відповідача стосовно продовження дії зазначеного договору на новий строк.

Статтею 16 ЦК України зокрема передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням вимог вищевказаних положень закону, з огляду на невизнання 1-м відповідачем факту припинення договірних відносин за договором оренди № 5841-Н, наполягання останнім на тому, що такі відносини є продовженими, порушення 1-м відповідачем майнових прав позивача пов'язаних з утримання майна яке було предметом оренди за цим договором, встановленням судом в процесі розгляду даної справи факту припинення терміну дії цього договору, та з урахуванням наявності вимог позивача в позовній заяві про визнання зазначених обставин в судовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позивачем позову в частині визнати припиненим правовідношення між 1-м та 2-м відповідачами в частині припинення прав 1-го відповідача користуватися на умовах оренди по договору оренди № 5841-Н від 13.10.2014 р. нежитловими приміщеннями загальною площею 101,5 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківської області.

Згідно зі статтею 27 Закону «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Оскільки дія договору оренди № 5841-Н сплинула, суд приходить до висновку про відсутність у 1-го відповідача правових підстав на користування майном, що є предметом оренди за цим договором.

Суд також враховує, що 1-й відповідач не заперечує факт утримання майна, що є предметом оренди станом на момент винесення даного удового рішення, та відсутність в матеріалах справи доказів підписання останнім акту приймання-передачі цього майна балансоутримувача.

За таких обставин, суд також приходить до висновку про задоволення позову в частині виселення 1-го відповідача з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв. м. (кімнати № 3, 7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), буд. 22 у м. Чугуїв Харківської обл., шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 ст. 124 ГПК України передбачено, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Крім того, в процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження, заявою (вх. № 1057 від 15.01.2018 р.) позивач повідомив, що орієнтовний розмір судових витрат, які він поніс у цій справі, становить 8091,20 грн., та складаються і суми судового збору в розмірі 8000 грн. та витрат понесених в зв'язку з направленням копій позовної заяви та інших документів на адресу інших сторін у справі в розмірі 91,20 грн.

Суд констатує, що позивач за подання позову по даній справі сплатив судовий збір в сумі 8000 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Крім того, суд також констатує той факт, що матеріалами даної справи підтверджується факт понесення позивачем витрат в зв'язку з направленням копій позовної заяви та інших документів на адресу інших сторін у справі в розмірі 91,20 грн.

Відповідачі у справі заяв про понесення ним судових витрат не надавали.

При розподілі судових витрат суд керується п. 1, 4, 9 ст. 129 ГПК України, згідно з якими судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд враховує той факт, що спір щодо визнання припиненим правовідносин по договору оренди № 5841-Н від 13.10.2014 р. та звільнення приміщень, що були предметом оренди за цим договором виник внаслідок неправильних дій 1-го відповідача, щодо невизнання зазначених обставин та не звільнення орендованих приміщень. Суд також враховує, що 2-й відповідач позов в відповідній частині в процесі розгляду даної справи визнав.

За таких обставин, суд вважає за необхідне покласти судові витрати у даній справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на 1-го відповідача, стягнувши з останнього на користь позивача 3200 грн. судового збору та 24,48 витрат, пов'язаних з розглядом даної справи.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненим правовідношення між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області (адреса: 61057, м. Харків, м-н Театральний, 1; ) та Фізичною особою-підприємцем Лампадовим Максимом Олександровичем (адреса: 63503, АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_2, виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 08.02.2005 р.) в частині припинення прав Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича користуватися на умовах оренди по Договору оренди від 13.10.2014 № 5841-Н нежитловими приміщеннями загальною площею 101,5 кв.м. (кімнати №№ 3,7 у одноповерховій будівлі гаражу, літ "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), будинок 22 у місті Чугуїв Харківської області, балансоутримувачем яких є Управління поліції охорони в Харківській області.

Виселити Фізичну особу-підприємця Лампадова Максима Олександровича (адреса: 63503, АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_2, виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 08.02.2005 р.) з нежитлових приміщень загальною площею 185,6 кв.м. (кімнати №№ 3,7 у одноповерховій будівлі гаражу, літера "Б" за технічним паспортом) по вулиці Музейній (колишня Рози Люксембург), будинок 22 у місті Чугуїв Харківської області, шляхом звільнення цих приміщень від його майна, речей та найманих ним працівників.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лампадова Максима Олександровича (адреса: 63503, АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_2, виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 08.02.2005 р.) на користь Управління поліції охорони в Харківській області (адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 20; ) 3200 грн. судового збору та 24,48 витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.03.2018 р.

Суддя О.І. Байбак