Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року

м. Київ

справа № 910/12913/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

за участі секретаря судового засідання Резніченко Н.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

представник позивача - Бобренко О.С., адвокат (Довіреність від 09.01.2018),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Константа Вінст",

представник відповідача - не з'явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

представник третьої особи - Башаров В.Є., адвокат (Довіреність від 05.01.2018),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6,

представник третьої особи - Білобловський С.В., адвокат (Довіреність від 09.09.2016),

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2016 (суддя - Грєхова О.А.), постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 (у складі колегії суддів: Чорногуз М.Г. (головуючий), Агрикова О.В., Калатай Н.Ф.), постанови Вищого господарського суду України від 14.03.2017 року (у складі колегії суддів: Шевчук С.Р. (головуючий), Владимиренко С.В., Демидова А.М.)

у справі № 910/12913/16 господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа Вінст",

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (на стороні позивача), ОСОБА_6 (на стороні відповідача),

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа Вінст" (далі - ТОВ "Константа Вінст"), з вимогою визнати недійсним нікчемний договір відступлення права вимоги № 2-2013 від 24.10.2013, укладений між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Константа Вінст"; застосувати наслідкі недійсності нікчемного правочину, шляхом визнання за ПАТ "Брокбізнесбанк" права вимоги за кредитними договорами № 07Ф-137 від 22.08.2008, № 07Ф-156 від 22.08.2008, № 07Ф-160 від 22.08.2008, № 08Ф-185 від 06.10.2008, № 08Ф-215 від 30.12.2008, що було відступлене за договором відступлення права вимоги № 2-2013 від 24.10.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладення оскарженого договору відступлення права вимоги від 24.10.2013 призвело до виведення активів Банку через фактичне безоплатне передання кредитів, за якими банк повинен був отримувати боргові кошти, що вказує на його нікчемність та підпадає під ознаки ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі № 910/12916/16 у задоволенні позову ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи до ТОВ "Константа Вінст" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи на рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2016 року у справі №910/12913/16 залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2016 року у справі №910/12913/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 касаційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи залишено без задоволення; постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 та рішення Господарського суду міста Києва 26.09.2016 у справі № 910/12913/16 залишено без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом судових рішень у справі № 910/12913/16, із підстав, передбачених п. 3) ч.1 ст. 11116 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991 зі змінами та доповненнями, чинними до 15.12.2017), ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи, посилаючись на невідповідність судових рішень у цій справі, викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону України від 09.06.2013) та ч.2 ст. 215 ЦК України в їх системному зв'язку, просить скасувати рішення господарського суду міста Києва 26.09.2016, постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 та постанову Вищого господарського суду України від 14.03.2017 у справі № 910/12913/16 та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування заяви надано копії постанов Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі № 914/1318/16 та від 09.08.2017 у справі № 914/1315/16.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.10.2017 допущено справу № 910/12913/16 до провадження Верховного Суду України; відкрито провадження за заявою ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи, здійснено підготовчі дії.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Враховуючи приписи п.п. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (у редакції чинній з 15.12.2017), на підставі розпорядження керівника апарату Верховного Суду України від 26.12.2017 №394/0/19-17 заяву ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи про перегляд судових рішень зі справою №910/12913/16 господарського суду м. Києва передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/12913/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 17.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/12913/16 за заявою ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 14.03.2017 року, розгляд заяви призначено на 15.02.2018.

29.01.2018 до Касаційного господарського суду від гр. ОСОБА_6 надійшли Письмові пояснення за заяву ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи, з запереченнями проти вимог заявника, з посиланням на судову практику Вищого господарського суду України та Вищого адміністративного суду України щодо застосування у подібних правовідносинах приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 215 ЦК України. При цьому, третя особа вказує на те, що постановами Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі № 914/1318/16 та від 09.08.2017 у справі № 914/1315/16 (на які в обґрунтування своїх вимог посилається позивач) остаточні висновки не ухвалені, а справи передані на новий розгляд до суду першої інстанції.

14.02.2018 ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи подано до Касаційного господарського суду Додаткове пояснення до заяви про перегляд судових рішень у справі № 910/12913/16, в якому йдеться посилання на Вирок Подільського районного суду міста Києва від 09.01.2018 у справі №758/15964/17, за яким заступника директора департаменту АТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 225, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 357 КК України.

Ухвалою від 21.02.2018 Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду повідомив учасників справи, що розгляд заяви ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи відбудеться 01.03.2018 о 11 год. 45 хв. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №326.

Розгляд заяви ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи здійснюється за правилами розділу ХІІ-2 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991, зі змінами та доповненнями, чинними до 15.12.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які були присутні у призначеному судовому засіданні, перевіривши наведені ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи обставини, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі що розглядається встановлено наступне.

22.08.2008 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та гр. ОСОБА_13 укладено Кредитний договір № 07Ф-137, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000 000,00 грн. на строк з 22.08.2008 до 22.08.2018, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 12 % річних для споживчих цілей.

22.08.2008 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та гр. ОСОБА_14 укладено Кредитний договір № 07Ф-160, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19 500 000,00 грн. на строк з 22.08.2008 до 22.08.2018, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 12 % річних для споживчих цілей.

22.08.2008 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та гр. ОСОБА_15 укладено Кредитний договір № 07Ф-156, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17 900 000,00 грн. на строк з 22.08.2008 до 22.08.2018, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 12 % річних для споживчих цілей.

06.10.2008 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та гр. ОСОБА_6 (третя особа у справі) укладено Кредитний договір № 08Ф-185, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 85 557 064, 68 грн. на строк з 06.10.2008 до 07.10.2019, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 15 % річних для споживчих цілей.

30.12.2008 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та гр. ОСОБА_6 укладено Кредитний договір № 08Ф-215, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 125 401 639, 34 грн. на строк з 30.12.2008 до 28.12.2018, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 15 % річних для споживчих цілей.

22.12.2008 між гр. ОСОБА_14, гр. ОСОБА_15, гр. ОСОБА_13 та гр. ОСОБА_6 укладено Договори № 07Ф-160-8, № 07Ф-156-8, № 07Ф-137-8 про переведення боргу, відповідно до умов яких, вказаними особами здійснено переведення боргу за Кредитними договорами № 07Ф-160, № 07Ф-156, № 07Ф-137 на гр. ОСОБА_6

24.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" (цедент) та ТОВ "Константа Вінст" (цесіонарій) укладено Договір відступлення права вимоги № 2-2013, відповідно до умов якого, у випадку настання відкладальної обставини, визначеної у п. 1.3 Договору, в день наступний за днем настання відкладальної обставини, цедент передає, а цесіонарій приймає всі права вимоги за Кредитними договорами № 07Ф-137 від 22.08.2008, № 07Ф-160 від 22.08.2008, № 08Ф-185 від 06.10.2008, № 08Ф-215 від 30.12.2008, № 07Ф-156 від 22.08.2008.

Це Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного його виконання сторонами (п. 5.1 Договору про відступлення права вимоги).

20.01.2014 ПАТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Константа Вінст" підписано Акт приймання-передачі оригіналів документів, згідно Договору відступлення права вимоги № 2-2013 від 24.10.2013.

На підставі Постанови Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" від 28.02.2014 №107, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк" з 03.03.2014.

Відповідно до Постанови Правління НБУ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" від 10.06.2014 № 339, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку на період з 11.06.2014 до 10.06.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.05.2015 № 103 строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" продовжено на 1 (один) рік до 10.06.2016 включно, а рішенням від 02.06.2016 № 896 продовжено на два роки до 10.06.2018 включно.

У строк з 08.09.2014 по 09.10.2014 Державною фінансовою інспекцією було проведено позапланову ревізію питань фінансово-господарської діяльності ПАТ "Брокбізнесбанк" за період з 01.01.2013 по 01.09.2014, у тому числі, щодо дотримання службовими особами банку нормативно-правових актів при прийнятті рішень щодо укладання договорів відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема, в частині обставин укладання, виконання дотримання економічних нормативів, формування резерву під довгострокові невиконані зобов'язання, джерела формування такого резерву, економічної доцільності, фінансових наслідків та наявності збитків, винних осіб, поза іншим і щодо укладання оспорюваного Договору (Акт від 16.10.2014 № 05-2/136).

Листом від 29.12.2014 № 12064 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" повідомлено ТОВ "Константа Вінст" про нікчемність Договору відступлення права вимоги № 2-2013 від 24.10.2013, укладеного між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Константа Вінст", з посиланням на те, що за вказаним договором, на думку Фонду, банк здійснив відступлення права вимоги за нижчою процентною ставкою (5%) від встановленої законодавством на момент укладення кожного кредитного договору, тобто на умовах, гірших за звичайні, оскільки майнові права відчужені за ціною, що відрізняється більше ніж на 20% від звичайної ціни на такі майнові права.

В подальшому, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" (листом вих. № 201 від 06.01.2016) надіслано ТОВ "Константа Вінст" Повідомлення про нікчемність договору про відступлення права вимоги № 2-2013 від 24.10.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі № 910/12916/16 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016, Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017) у задоволенні позову ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи до ТОВ "Константа Вінст" відмовлено.

Судові рішення у справі, яка розглядається, мотивовано таким:

- позивачем не надано доказів, які б свідчили про відчуження права вимоги до боржника за ціною, яка є нижчою від звичайних цін на аналогічне право вимоги;

- позивачем не доведено укладення спірного договору внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів, а також умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Поряд з цим, позивачем не надано доказів того, що відповідач усвідомлював факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та передбачав настання невигідних для останнього наслідків;

- відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", чинних на момент введення у банку тимчасової адміністрації, на уповноважену особу фонду було покладено обов'язок здійснити перевірку укладених банком договорів протягом 30 днів з моменту введення тимчасової адміністрації, тобто до 02.04.2014. Проте, доказів проведення у вказаний період такої перевірки судам надано не було.

- Акт від 16.10.2014 № 05-2/136 (позапланової ревізії питань фінансово-господарської діяльності ПАТ "Брокбізнесбанк" за період з 01.01.2013 по 01.09.2014) висновків щодо виявлення, в ході перевірки, фінансових порушень та встановлення факту завдання позивачу матеріальної шкоди (збитків), внаслідок укладання спірного Договору відступлення права вимоги, не містить.

- неможливо встановити факт відповідності чи невідповідності звичайним цінам вартості права вимоги, визначеної позивачем та відповідачем у договорі відступлення права вимоги, оскільки позивачем не доведено того, що право вимоги до боржника було відчужене відповідачу за ціною, яка є нижчою від звичайних цін на аналогічне право вимоги;

- необхідною передумовою для визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") є наявність рішення уповноваженої особи Фонду про виявлення нікчемного правочину. При цьому, уповноважена особа Фонду була наділена правом заявляти про нікчемність правочинів (договорів) протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації, тобто у період з 03.03.2014 по 02.04.2014, а сама тимчасова адміністрація діяла по 10.06.2014. Проте, доказів прийняття уповноваженою особою Фонду у тридцятиденний строк з дня початку тимчасової адміністрації рішення про нікчемність спірного договору позивачем суду не надано.

Відповідно до положень ст. 11114 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991 зі змінами та доповненнями, чинними до 15.12.2017), Верховний Суд України переглядає рішення господарських судів виключно на підставі і в порядку, встановлених цим Кодексом. Заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно з підстав, передбачених статтею 11116 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 11116 ГПК України (у визначеній редакції), заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Заява ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи про перегляд судових рішень у справі № 910/12913/16, зокрема, постанови Вищого господарського суду України від 14.03.2017, подана з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 11116 ГПК України, а саме, невідповідності оскаржуваного рішення касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону України від 09.06.2013) та ч.2 ст. 215 ЦК України, в їх системному зв'язку.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, заявником надано копії постанов Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі № 914/1318/16 та від 09.08.2017 у справі № 914/1315/16.

У справах № 914/1318/16 (№ 3-597гс17), від № 914/1315/16 (№ 3-598гс-17), судові рішення у яких надані для порівняння, Верховний Суд України, серед іншого, виходив із положень ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції від 28.12.2014 (яка діє з 30.12.2014), чинній на момент запровадження в ПАТ "Імексбанк" тимчасової адміністрації, зазначивши про те, що, відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

У даній справі, заявник посилається на невірне застосування приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції Закону України від 16.05.2013, яка набула чинності 09.06.2013.

Так, в редакції Закону України від 16.05.2013, яка набула чинності 09.06.2013, уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі звернення до суду уповноваженої особи Фонду державне мито не сплачується.

Уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань.

Колегія суддів зазначає, що у зв'язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи" від 04.07.2014 № 1586-VII, який діє з 11.07.2014, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було викладено в іншій редакції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)", за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, судові рішення, в тому числі і постанова Вищого господарського суду України від 14.03.2017, про перегляд яких подано заяву у цій справі, та постанови Верховного Суду України (від 09.08.2017 у справі № 914/1318/16 та від 09.08.2017 у справі № 914/1315/16), на які посилається заявник, як на підставу перегляду в порядку п.3) ч.1 ст. 11116 ГПК України прийнятті з застосуванням положень ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у різних редакціях, що були чинними та діяли на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у вказаних справах.

Аналіз висновків, зроблених судом касаційної інстанції у справі №910/12913/16, яка розглядається, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі № 914/1318/16 та від 09.08.2017 у справі № 914/1315/16, щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки встановлені у справах фактичні обставини та матеріально-правове регулювання відповідних їм правовідносин не є подібними.

Ураховуючи викладене, обставини, на які посилається заявник в обґрунтування заяви про перегляд з підстави, передбаченої п. 3) ч.1 ст.11116 ГПК України для перегляду рішення господарського суду міста Києва 26.09.2016, постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 та постанови Вищого господарського суду України від 14.03.2017 у справі № 910/12913/16, не отримали підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 111 26 ГПК України, Верховний Суд відмовляє в задоволенні заяви про перегляд судових рішень господарських судів, якщо обставини, які стали підставою для перегляду судового рішення у справі, не підтвердилися.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Уповноваженої особи слід відмовити.

Керуючись п.п. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, у редакції чинній з 15.12.2017, ст.ст. 11114, 11123, 11124, 11126 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991 зі змінами та доповненнями, чинними до 15.12.2017), Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд Верховним Судом рішення господарського суду міста Києва 26.09.2016, постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 та постанови Вищого господарського суду України від 14.03.2017 у справі № 910/12913/16.

Постанова є остаточною і може бути переглянута тільки з підстави, передбаченої п. 4) ч.1 ст. 111 16 ГПК України (у визначеній вище редакції).

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков