ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 920/984/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Краснова Є.В., Чумака Ю.Я.,

здійснив перегляд у порядку письмового провадження постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 (судді: Тихий П.В., Гетьман Р.А., Россолов В.В.) і рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2016 (судді: Коваленко О.В., Костенко Л.А., Яковенко В.В.) у справі № 920/984/15

за касаційною скаргою Конотопської міської ради,

за позовом Конотопської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг"

про стягнення 257 449,71 грн,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року Конотопська міська рада звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" (далі - ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг") про стягнення 257 449,71 грн збитків як недоотриманих місцевим бюджетом доходів від орендної плати за період фактичного використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, на підставі положень статті 206 Земельного кодексу України, пунктів 14.1.73, 14.1.136 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Позов обґрунтовано тим, що відповідач упродовж 2013-2015 років користувався земельною ділянкою загальною площею 0,9224 га, розташованою у м. Конотопі, по вул. Братів Радченків, 41, без оформлення правовстановлюючих документів та у порушення приписів законодавства не сплачував орендну плату за землю, чим спричинив втрати (збитки) міському бюджету м. Конотопа Сумської області у заявленій до стягнення сумі.

У запереченнях на позов відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими та зазначав, що орендні платежі за договором оренди землі від 04.11.2008 ним сплачувалися вчасно та у повному обсязі; наразі він орендує спірну земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 31.03.2015 і сплачує орендну плату відповідно до умов цього договору.

Справа господарськими судами розглядалася неодноразово.

Після нового розгляду справи рішенням Господарського суду Сумської області від 17.11.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" на користь Конотопської міської ради 12 663,41 грн збитків, завданих користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. У решті позову відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, місцевий господарський суд визнав доведеними належним чином обставини користування земельною ділянкою відповідачем без правовстановлюючих документів упродовж 2013-2015 років і встановив наявність у Конотопської міської ради права на відшкодування заявлених збитків. Проте здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми збитків і зважаючи на внесення у спірному періоді відповідачем орендної плати і сплату земельного податку, місцевий господарський суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 12 663,41 грн збитків.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2016 залишено без змін із тих же підстав, а апеляційну скаргу Конотопської міської ради - без задоволення.

Конотопська міська рада, не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, подала касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 і рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2016, в якій просить скасувати ці судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підставами для скасування судових рішень скаржник зазначає невірне застосування судами норм матеріального і процесуального права, вважає, що суд апеляційної інстанції не перевірив розрахунок суми, заявленої до стягнення, а тому необґрунтовано відмовив у позові про стягнення з відповідача решти суми збитків. Крім того, на думку скаржника, суди невірно оцінили зібрані у справі докази та установили обставини справи.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Переглянувши оскаржені у справі судові рішення, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Викладені у касаційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних у справі судових рішень, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків судів, фактично зводяться до переоцінки обставин, належно та повно встановлених судами, виходячи із такого.

Довід скаржника про неправильний, на його думку, перерахунок розміру заявлених до стягнення збитків та не здійснення його перевірки судом апеляційної інстанції не може бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки господарські суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги, дослідили і перевірили розрахунок заявленої до стягнення суми збитків та, урахувавши сплату відповідачем у спірному періоді орендної плати та земельного податку на загальну суму 226 400,00 грн, визнали розрахунок позивача обґрунтованим і законним лише в частині нарахування і стягнення з відповідача 12 663,41 грн.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що наведені скаржником у поданій касаційній скарзі доводи також стосуються оцінки доказів у справі, однак повторна оцінка доказів, на підставі яких господарські суди дійшли висновків про встановлення тих чи інших обставин справи, за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до компетенції суду касаційної інстанції; приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, судами до встановлених обставин застосовано правильно.

Колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому вони підлягають залишенню без змін із таких підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.11.2008 між Конотопською міською радою - орендодавцем та ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" - орендарем укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець на підставі протоколу №1 земельних торгів від 28.10.2008 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі комерційного призначення, розташовану у м. Конотопі по вул. Братів Радченків, 41, загальною площею 0,9224 га. Договір зареєстровано у Конотопському міському відділі реєстрації Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Книзі реєстрації зроблено запис від 01.12.2008 № 12.

Цей договір укладено на п'ять років - до 04.11.2013 (пункт 8 договору).

23.12.2008 Конотопською міською радою прийнято рішення, згідно з яким ТОВ "Спортивно-розважальний комплекс "Айсберг" надано пільгу щодо орендної плати за використання земельної ділянки на період проектування та будівництва торговельно-розважального комплексу зі штучним льодовим покриттям, визначивши розмір орендної плати на рівні податку на землю із дати реєстрації договору оренди землі 01.12.2008 до введення торговельно-розважального комплексу зі штучним льодовим покриттям в експлуатацію.

На виконання цього рішення 29.01.2009 укладено додатковий правочин до договору оренди від 04.11.2008, згідно з яким внесено зміни до пунктів 8, 11 цього договору. Зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2 961 180,72 грн; орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі відповідно до рішення міської ради від 23.12.2008 і становить 1 % від грошової оцінки земельної ділянки на період проектування та будівництва торговельно-розважального комплексу зі штучним льодовим покриттям із дати реєстрації договору оренди землі 01.12.2008 до введення торговельно-розважального комплексу зі штучним льодовим покриттям в експлуатацію, після вводу об'єкта в експлуатацію у триденний термін укласти додатковий правочин до договору оренди землі, відповідно до діючого коефіцієнту, який діятиме на період вводу. Річну орендну плату змінено і визначено у розмірі 29 611,80 грн або 2 467,65 грн на місяць.

Вказана додаткова угода була зареєстрована у Конотопському міському відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Книзі реєстрації зроблено запис № 46 від 02.02.2009.

Рішенням Конотопської міської ради від 27.04.2011 скасовано пільгу, надану ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг"; додатковий правочин до договору оренди землі, укладений 29.01.2009, визнано таким, що втратив чинність; зобов'язано ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" в місячний термін укласти з міською радою угоду про розірвання додаткового правочину до договору оренди землі.

Проте угоду про розірвання додаткового правочину до договору оренди землі від 04.11.2008 на виконання зазначеного рішення ради сторонами укладено не було.

01.01.2013 введено в дію нову нормативну грошову оцінку земель м. Конотопа Сумської області відповідно до рішення Конотопської міської ради від 23.11.2011, у зв'язку з чим перераховано і орендну плату за користування земельними ділянками на території міста за всіма діючими договорами оренди, в тому числі за користування ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" земельною ділянкою по вул. Братів Радченків, 41.

На виконання зазначеного рішення 20.05.2013 Конотопською міською радою було підготовлено додатковий правочин до договору оренди землі від 04.11.2008, в якому річну орендну плату за користування земельною ділянкою по вул. Братів Радченків, 41, установлено у розмірі 236 746,02 грн на рік (19 728,84 грн на місяць).

Однак цей додатковий правочин сторонами також укладено не було.

30.10.2013 Конотопською міською радою прийнято рішення, яким на підставі поданих клопотань продовжено термін оренди землі громадянам і суб'єктам господарювання терміном на п'ять років, у т.ч. термін оренди ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" земельної ділянки площею 0,9224 га по вул. Братів Радченків, 41, для добудови незавершеного будівництвом спортивно-торгівельного комплексу, а також зобов'язано зазначених землекористувачів у місячний термін укласти з міською радою договір оренди землі, провести державну реєстрацію права оренди відповідно до чинного законодавства і рішень міської ради.

Конотопською міською радою 05.11.2013 було складено проект договору оренди землі між Конотопською міською радою та ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг", за яким річний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Братів Радченків, 41, склав 355 119,02 грн (29 593, 25 грн на місяць).

Як установили господарські суди зазначений проект договору був направлений на підписання відповідачеві, втім підписаний ним не був.

Також господарські суди установили, що Конотопською міською радою прийнято рішення від 26.02.2014, яким доповнено пункт 1 рішення міської ради від 30.10.2013 "Про вилучення земельних ділянок та продовження терміну дії договорів оренди землі", про застосування підвищуючого коефіцієнту 3 при укладенні договору оренди земельної ділянки за умови сплати втрат до міського бюджету в сумі 169,31 тис. грн, які виникли за період із 01.01.2013 по 01.03.2014 внаслідок неукладення додаткової угоди до договору оренди землі від 04.11.2008 та нового договору оренди землі від 05.11.2013.

27.02.2014 Конотопською міською радою підготовлено проект договору оренди землі між Конотопською міською радою та ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг", відповідно до умов якого річний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Братів Радченків, 41, склав 177559,51 грн. на рік (14 796,63 грн. на місяць). Такий договір також не було укладено.

Господарські суди попередніх інстанцій установили та підтверджено матеріалами справи, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,9224 га, розташованою у м. Конотоп, по вул. Братів Радченків, 41, був укладений між Конотопською міською радою та ТОВ "Спортивно-торгівельний комплекс "Айсберг" лише 19.02.2015. При цьому, річна сума орендної плати становить 221 771,83 грн (18 480,98 грн на місяць). Цей договір був підписаний представниками сторін, скріплений їх печатками та зареєстрований реєстраційною службою Конотопського міського районного управління юстиції 31.03.2015.

Під час розгляду спору господарські суди попередніх інстанцій також установили та підтверджено матеріалами справи, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 04.11.2008 (тобто після 04.11.2013) відповідач продовжив користуватися спірною земельною ділянкою, сплачуючи до місцевого бюджету за таке користування орендну плату та земельний податок; загальна сума внесених відповідачем коштів склала 226 400 грн (довідка Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Сумській області на 69 а.с.). При цьому, як установили суди, відповідач здійснював оплату за користування землею у відповідності до первісних умов договору оренди землі.

Як уже зазначалося, позивач просив стягнути з відповідача збитки за 2013 - 2015 роки за користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів на неї.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Суди установили, що не виконавши рішень органу місцевого самоврядування, не оформивши відповідно до вимог чинного законодавства користування земельною ділянкою, на якій розташовано належний відповідачеві об'єкт нерухомості, відповідач порушив наведені положення законодавства.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а пунктом "д" статті 156 Земельного кодексу України передбачено відшкодування власникам землі та іншим землекористувачам збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого було порушено. З урахуванням положень частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на загальні положення наведених вище норм для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні збитків.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Дослідивши обставини і зібрані у справі докази, господарські суди установили, що відповідач упродовж 2013-2015 років користувався спірною земельною ділянкою, не оформивши при цьому відповідно до чинного законодавства таке користування, тобто мало місце використання спірної земельної ділянки без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки; об'єктивних обставин або перешкод для укладення передбаченого як нормами земельного законодавства, так і відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування договору оренди землі або дій, спрямованих на укладення такого договору, відповідач не довів.

За таких обставин господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності у виді відшкодування збитків.

Разом із тим господарські суди, перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми збитків визнали його необґрунтованим та здійснивши власний перерахунок і, урахувавши внесення відповідачем у спірному періоді орендної плати та сплату земельного податку за користування спірною земельною ділянкою, дослідивши коефіцієнти з визначення розміру орендної плати, застосовані позивачем для обрахунку спірної суми у заявленому періоді, установили, що з відповідача належить стягнути збитки у розмірі 12 663,41 грн.

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів зазначає, що оскаржені судові рішення у справі ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування немає.

Оскільки підстав для скасування судових рішень та задоволення касаційної скарги скаржника немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Конотопської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 та рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2016 у справі № 920/984/15 залишити без змін.

Поновити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 17.11.2016 у справі № 920/984/15, виконання якого було зупинено ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді: Є.В. Краснов

Ю.Я. Чумак