РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2018Справа № 910/19565/17
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 1 456 437,92 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Твердохліб І.Ю, представник

від відповідача - Козачук Н.Ю., представник

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 1 456 437,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19565/17 та призначено розгляд на 27.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договорів про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких № 06/37-14 від 28.03.2014 та № 06/43-14 від 28.03.2014.

Ухвалою від 15.12.2017 р., у зв'язку з набранням 15.12.2017 р. чинності Законом України від 03.10.2017 р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", у справі призначено підготовче засідання на 15.01.2018 р.

В судовому засіданні 15.01.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу по суті.

В судовому засіданні 15.01.2018 оголошено перерву до 29.01.2018.

12.01.2018 відділом діловодства суду віл представника відповідача отримано додаткові документи у справі.

25.01.2018 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано пояснення у справі.

В судовому засіданні 29.01.2018 оголошено перерву до 19.02.2018.

В судове засідання 19.02.2018 представник позивач з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 19.02.2018 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

В березні 2014 року позивач взяв участь у процедурі закупівлі за державні кошти (далі - відкрі торги), які проводило Комунальне підприємство «Київпастранс» на закупівлю «Палива рідинне та газ; оливи мастильні» (Лот № 1 - Дизельне паливо; Лот № 2 - Дизельне паливо; Лот № 3 - Дизельне палив Лот № 4 - Дизельне паливо, Лот № 5 - Дизельне паливо, Лот №6 - Дизельне паливо, Лот № 7 Бензин А-92, Лот № 7 - Бензин А-92 код 19.20.2 за ДК 016:2010 згідно оголошення № 073022 бюлетені № 17/2 (863/2) від 28.02.2014 р

За наслідком Відкритих торгів відповідно до Повідомлення про акцепт пропозиції відкритих торгів № 155/11-1 від 26.03.2014 р. між позивачем та відповідачем були укладені два договори:

1) по лоту №2 - Договір №06/37-14 про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких від 28.03.2014 р.(далі - Договір №06/37-14, Договір 1)

2) по лоту №8 - Договір №06/43-14 про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких від 28.03.2014 (далі - Договір №06/43-14, Договір 2)

та підписані Специфікації до них.

Відповідно до п. 1.1 Договору 1 постачальник протягом дії договору про закупівлю зобобов'язується передавати у власність замовника "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні Дизельне паливо) код 19.20.2 за ДК 016:2010 (надалі - "Товар")

Згідно п. 1.1 Договору 2 постачальник протягом дії договору про закупівлю зобов'язується передавати у власність замовника "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" (Бензин А-92) код 19.20.2 за ДК 016:2010 (надалі - "Товар").

Відповідно до п. 1.2 Договорів кількість товару визначається відповідно до Специфікацій, що є їх невід'ємними частинами.

Як визначено п. 2.1 Договорів постачальник повинен поставити замовнику товар, якість якого відповідає сертифікату відповідності та паспорту якості, які надаються постачальником замовнику.

Відповідно до пунктів 4.1 Договорів замовник проводить оплату за фактично отриманий товар протягом 30 банківських днів, згідно Договору та виставленого рахунку-фактури.

Згідно п. 4.3 Договорів оплата товару здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Як передбачено п. 4.4 Договорів кожного місяця сторони здійснюють звірку взаєморозрахунків. Постачальник складає та направляє замовнику Акт звірки взаєморозрахунків (в подальшому - акт). Замовник протягом 2-х банківських днів з моменту отримання акту здійснює звірку розрахунків та повертає постачальнику акт, підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою.

Відповідно п.п. 6.1.1 п. 6.1 Договорів замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до п. 7.1 Договорів у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Пунктом 10.1 Договорів встановлено, що договори набирають чинності з 01.04.2014р. і діють до 31.05.2014р., але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по даних Договорах. Закінчення строку дії Договорів не звільняє сторони від виконання зобов'язань які виникли під час дії цих Договорів.

18.04.2014 між сторонами було укладено Додаткову угоду №8 до Договору №06/43-14 від 28.03.2014 та Додаткову угоду №22 від 10.06.2014р. до Договору 06/37-14 відповідно до змісту яких, строк дії Договору 1 та Договору 2 було продовжено:

пунктом 1.4 Додаткової угоди №8 від 18.04.2014р. до Договору №06/43-14 та викладено пункт 10.1 Договору 2 в наступній редакції: "10.1 Цей Договір набуває чинності з 01.04.2014р. та дії до 31.12.2014р., але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань які виникли під час дії цього Договору".

пунктом 3 Додаткової угоди №22 від 10.06.2014р. до Договору 06/37-14 та викладено пункт 10.1 Договору 1 в наступній редакції: "10.1 Цей Договір набуває чинності з 01.04.2014р. та дії до 31.12.2014р., але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань які виникли під час дії цього Договору".

Позивач зазначив, що свої зобов'язання передбачені п. 2.1 Договорів щодо поставки товару замовнику виконав у повному обсязі. Проте , відповідачем було порушено умови п. 4.1, п.п.6.1.1. п. 6.1 Договорів та не сплачено постачальнику грошових коштів за поставлений Товар.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд застосувати строк позовної давності.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності , оскільки відповідно до п.4.1Договорів замовник проводить оплату за фактично отриманий товар протягом 30 банківських днів, згідно Договору та виставленого рахунку-фактури. В зв'язку із чим строк позовної давності сплив за наступними видатковими накладним: ВН№Рн140602/001 від 02.06.2014, ВН№Рн140602/002 від 02.06.2014, ВН №Рн1406033/001 від 03.06.2014, ВН№Рн140604/001 від 04.06.2014, ВН№Рн140605/001 від 05.06.2014, ВН№Рн140606/003 від 06.06.2014, ВН №Рн 140610/001 від 10.06.2014, ВН№Рн140619/001 від 19.06.2014, ВН №Рн140707/007 від 07.07.2014, ВН №Рн140707/008 від 07.07.2014.

Позивач заперечив проти задоволення заяви про застосування строку позовної давності, оскільки на його думку уклавши додаткові угоди, відповідачем було визнано заборгованість.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд погоджується із запереченням позивача, оскільки із змісту додаткових угод не вбачається визнання відповідачем будь-якої заборгованості, оскільки предметом додаткових угод є зміна ціни товару.

В зв'язку із вище зазначеним заява відповідача про застосування строку позовної давності відносно сплати за накладними ВН№Рн140602/001 від 02.06.2014, ВН№Рн140602/002 від 02.06.2014, ВН №Рн1406033/001 від 03.06.2014, ВН№Рн140604/001 від 04.06.2014, ВН№Рн140605/001 від 05.06.2014, ВН№Рн140606/003 від 06.06.2014, ВН №Рн 140610/001 від 10.06.2014, ВН№Рн140619/001 від 19.06.2014, ВН №Рн140707/007 від 07.07.2014, ВН №Рн140707/008 від 07.07.2014 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними ВН №Рн141217/002 від 17.12.2014, ВН № Рн141218/003 від 18.12.2014, ВН №Рн141222/002 від 22.12.2014, ВН № Рн 141223/013 від 23.12.2014, ВН №Рн 141224/013 від 24.12.2014, ВН № Рн 141225/010 від 25.12.2014 підлягають задоволенню в розмірі 479914,62 грн.

З огляду на прострочення відповідачем оплати за надані послуги, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 64792,50 грн., 3% річних в розмірі 21846,57 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Здійснивши розрахунок 3% річних з простроченої суми та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про задоволення інфляційних втрат в розмірі 345538,52 грн. та 3% річних в розмірі 37918,75 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 ,331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути із Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, Набережне шосе 2, ідентифікаційний номер 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (37043, Полтавська область, Пирятинський район, шлях Київ-Харків, корпус 134 км, ідентифікаційний номер 25392923) основну заборгованість в розмірі 479914 (чотириста сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот чотирнадцять) інфляційні втрати в розмірі 345538 ( триста сорок п'ять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн., 3 % річних в розмірі 37918 (тридцять сім тисяч дев'ятсот вісімнадцять) грн. судовий збір в розмірі 13107 (тринадцять тисяч сто сім) грн. 94 коп.

3. В іншій частині відмовити.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 27.02.2018

Суддя В.І. Мельник