ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10364/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Менеджмент"

про стягнення 577 310,18 грн. боргу за договором поставки №09-16 від 15.07.16р.

Суддя Юзіков С.Г.

при секретарі судового засідання Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - ОСОБА_2 дов. № б/н від 11.08.17р.

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 577 310,18 грн., з яких 502 320,00 грн. - основний борг, 74 990,18 грн. - пеня, мотивуючи порушенням Відповідачем умов Договору поставки №09-16 від 15.07.16р. в частині повної та своєчасної поставки товару.

Від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій видаткових накладних №0002/02 від 10.02.17р. та №0003/03 від 21.03.17р., за якими Відповідач частково поставив обумовлений Договором товар.

Ухвалою суду від 13.02.18р., у звязку з виконанням завдань підготовчого провадження закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов та докази на його обґрунтування на час розгляду справи господарському суду не надав.

Про засідання суду Відповідач повідомлявся на адресу, вказану в позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулися поштові відправлення №661 з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання", №459 та №109 з відміткою поштової установи "такой фирмы нет".

Пунктами 110, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09р. № 270 передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Оскільки ухвали суду, у вищенаведених поштових відправленнях, про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи направлялися Відповідачеві на адресу, вказану в позові та ЄДР і повернулися на адресу суду з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання", суд вважає, що Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом і, лише у силу нехтування своїми правами на одержання поштового відправлення (фактично відмовившись від одержання поштового відправлення), Відповідач не одержав ухвали суду, чим позбавив себе можливості захисту від вимог Позивача.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.16р. сторонами укладено Договір поставки №09-16 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Відповідач) зобовязався в порядку, строки та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві (Позивачеві) продукцію виробничо-технічного призначення (далі Продукцію), зазначену у п.1.2. цього Договору, а покупець зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти і оплатити її вартість.

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість і вартість продукції, що підлягає поставці за цим Договором, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), визначаються на кожну окрему партію в Специфікаціях, які погоджуються сторонами попередньо, додаються до цього Договору та є його невідємною частиною (п.1.2. Договору).

Постачальник зобовязався поставляти Продукцію на умовах, що зазначаються у Специфікаціях до цього Договору. Умови поставки продукції зазначаються у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2010р.), які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також особливостей, що випливають з умов цього Договору (п.2.1. Договору).

Строк поставки Продукції погоджується Сторонами у Специфікаціях. У випадку порушення Постачальником строку поставки Покупець має право встановити інший строк поставки або відмовитися від прийняття відповідної партії Продукції (п.2.4. Договору).

Загальна вартість Договору визначається сумарною вартістю всіх виконаних Постачальником і сплачених Покупцем Специфікацій протягом терміну дії Договору (п.3.1. Договору).

У випадку непостачання, недопоставки або прострочення поставки продукції Постачальник зобовязаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленої, недопоставленої або невчасно поставленої Продукції за кожний день прострочення. За неналежну якість поставленої Продукції Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від загальної вартості неякісної Продукції. При цьому, Покупець залишає за собою й інші права, передбачені умовами цього Договору, щодо наслідків поставки неякісної Продукції або прострочки поставки товару. Строк нарахування пені становитиме три роки (п.5.1. Договору).

Відповідно до Специфікації №2 від 12.10.16р., Відповідач зобовязався поставити окрему партію товару рамку секції 7000/7200 у кількості 200 шт. на загальну суму 552 000,00 грн.

Строк поставки: 30-90 робочих днів з моменту повної оплати відповідно до п.3 даної Специфікації (п.1. Специфікації №2).

Умови оплати: 50% - попередня оплата, 50% - після узгодження експериментальної відливки (п.3 Специфікації №2).

29.11.16р. Відповідач виставив рахунок-фактуру №34 на оплату 552 000,00грн. за Специфікацією №2.

30.11.16р. платіжним дорученням №8698 Позивач за рахунком-фактури Відповідача сплатив 234 600,00 грн.

23.12.16р. платіжним дорученням №8876 Позивач сплативши 317 400,00 грн. решту вартості товару.

За Специфікацією №2 Відповідач частково поставив товар на суму 49 680,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №0002/02 від 10.02.17р. на суму 2 760,00 грн. та №0003/03 від 21.03.17р. на суму 46 920,00 грн.

Відповідно до п.1 Специфікації №2 граничний термін поставки 90 робочих днів, з моменту повної оплати, який закінчився 04.05.17р.

За даними Позивача, Відповідач у обумовлений у специфікації строк товар на суму 502 320,00 грн. не поставив.

23.11.17р. Позивач Відповідачеві направив відмову від поставки окремої партії товару, у які зазначив, що частково відмовляється від поставки окремої партії за Специфікацією №2 в частині недопоставленого, на момент складання цієї відмови, на загальну суму 502 320,00грн. та вимагав повернути вказану суму протягом 3-х днів з моменту надіслання цієї відмови.

За даними Позивача, Відповідач вимогу останнього не виконав, 502 320,00 грн. за недопоставлений товар не повернув.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст. 665 ЦК України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст. 693 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Перевіривши доводи і докази Позивача (наведені вище), суд визнає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи вимоги Позивача щодо стягнення основного боргу у розмірі 502 320,00 грн., оскільки Відповідач своєчасно не поставив товар на зазначену суму і не повернув грошові кошти після відмови Позивача від одержання товару, у звязку з про строчкою Відповідача.

За перерахунком суду, розмір пені перевищує той, що розрахував Позивач, тому суд приймає розрахунки Позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Менеджмент", 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 29, оф. 708 (код 39910007) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер", 03680, м. Київ, вул. Виборзька, 99 (код 31115663) 502 320,00 грн. - боргу, 74 990,18 грн. пені, 8 659,65 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.03.2018

Суддя С.Г. Юзіков