Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1032/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: приватного підприємства "Пріма-МЕД", вул. Лермонтова, буд. 21, кв. 4, м. Івано-Франківськ, 76018

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, вул. Леся Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення неустойки у сумі 729277,15 грн,

за участю:

від позивача: Шуляк Ю.С. - головний спеціаліст відділу представництва, (довіреність №5/01-20/14в від 02.01.2018),

від відповідача: Поронюк І.Б. - представник, (довіреність №б/н від 14.03.2017),

Ярема І.Д. - юрисконсульт, (довіреність №б/н від 05.01.2018),

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради: Тріщ Р.З. - заступник начальника управління самоврядного контролю, (довіреність №5/34-11 від 03.01.2018).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся в суд із позовом до приватного підприємства "Пріма-МЕД" про стягнення неустойки у сумі 729277,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним користуванням відповідачем в період з 01.06.2015 по 30.11.2017 нежитловими приміщеннями загальною площею 67,9 кв.м., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні за адресою вул. Г.Мазепи, 114 у місті Івано-Франківську.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог де зазначив, що відповідач незважаючи на належну поінформованість про закінчення терміну дії договору оренди та наявність судового рішення про звільнення нежитлових приміщень, яке набрало законної сили, всупереч умовам договору, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Цивільного кодексу України не звільняє та фактично використовує нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні за адресою вул. Г.Мазепи, 114 у місті Івано-Франківську без відповідних на те правових підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов від 11.01.2018 вх.№394/18 та запереченні від 05.02.2018 вх.№1976/18 та вказали що наявність спору щодо звільнення ПП "Пріма - МЕД" орендованих приміщень (у справах № 909/794/15, №909/343/17) свідчить про існування правової невизначеності з приводу дії договору оренди від 24.01.2007 та про легітимні сподівання на подальше підставне користування орендованим майном, що в свою чергу спростовує наявність вини відповідача, як особи, що порушила виконання зобов"язання, а тому немає підстав для стягнення неустойки відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України.

Крім того звернули увагу суду, що за період з 01.06.2015 по 31.12.2017 відповідачем було сплачено 359909,72 грн орендної плати яку необхідно врахувати при винесенні рішення та долучили до матеріалів справи копію заяви про зміну призначення платежів на суму 72800,00 грн. як неустойки за період з 01.07.2017 по 30.11.2017.

31.01.2018 представником позивача подано відповідь на відзив вх.№1706/18 в якій вказано що доводи відповідача стосовно відсутності його вини у неповерненні приміщень та наявності легітимних сподівань стосовно продовження договору оренди є необґрунтованими, безпідставними та такими що не відповідають фактичним обставинам справи та характеру правовідносин, які склалися між сторонами у результаті укладення договору оренди, оскільки законодавством, яке регулює відносини оренди комунального майна, встановлено процедуру припинення договору оренди у випадку необхідності використання орендованого майна для потреб власника, яку позивачем повністю дотримано, а тому, у відповідача не було жодних підстав вважати, що договір оренди може бути продовженим по закінченню терміну його дії.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в поясненнях по справі вх.№345/18 та просив суд задоволити позовну заяву Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та стягнути з ПП "Пріма-МЕД" неустойку нараховану за безпідставне користування нежитловими приміщеннями комунальної власності з врахуванням заяви вх.№3687/18 від 05.03.2018 щодо зарахування 72800,00 грн сплаченої орендної плати ПП "Пріма МЕД" як неустойки за період з 01.07.2017 по 30.11.2017.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є вимога Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до приватного підприємства "Пріма-МЕД" про стягнення неустойки у сумі 729277,15 грн.

Підставою позову є невиконання ПП "Пріма-МЕД" умов договору щодо звільнення нежитлових приміщеннь загальною площею 67,9 кв.м., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні по вул. Г.Мазепи,114 у м. Івано-Франківську.

24.01.2007 між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та приватним підприємством "Пріма МЕД" (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 55,3 кв.м. (угодою № ДО-2976-1 від 16.10.2007 про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 24.01.2007 сторони збільшили площу орендованих приміщень до 67,9 кв.м.), що розташовані на першому поверсі в будівлі центральної міської клінічної лікарні за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114, яка перебуває на балансі центральної міської клінічної лікарні для надання лікувально-діагностичних послуг.

Строк дії договору з урахуванням додаткових угод встановлено до 31.05.2015.

27.02.2015 позивач надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 114, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у зв'язку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста. Також повідомив, що договір оренди припиняє дію 31.05.2015 та просив не пізніше 01.06.2015 повернути орендовані приміщення. Це повідомлення відповідач отримав 02.03.2015, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком.

У зв'язку з неповерненням орендованих приміщень позивач 17.06.2015 надіслав відповідачу повідомлення від 12.06.2015 про припинення договору оренди нежитлових приміщень та вимагав не пізніше 30.06.2015 звільнити та повернути орендовані приміщення, передавши їх за актом орендодавцеві.

Проте відповідач приміщень не звільнив і не повернув у встановленому договором порядку.

Зазначені вище факти встановлені рішенням господарського суду Івано-Франківської області по справі № 909/794/15 від 19.10.2016, яке набуло чинності 07.12.2016 та в силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доведення знову при розгляді даної справи.

Вказаним рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017 позов заступника прокурора міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до приватного підприємства "Пріма МЕД" про зобов'язання звільнити займані нежитлові приміщення задоволено.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 30.03.2017, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2017 відстрочено виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області по справі №909/794/15 до 30.06.17.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що після закінчення дії цього договору, орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору, в тому числі, у разі недосягнення між сторонами цього договору угоди щодо строків повернення приміщень. Передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря та орендодавця. Якщо орендар не виконує обов"язку щодо повернення приміщень, він сплачує орендодавцю неустойку, нараховану згідно п.5.1.3 цього договору. Крім того, відповідно до п.4.3.12 договору, орендар зобов"язався у випадку, передбаченому п.2.4 цього договору, повернути орендодавцеві приміщення у стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу.

Відповідно до пункту 5.1.3 договору, у випадку не виконання орендарем обов"язку щодо повернення орендодавцеві приміщень відповідно до вимог п.2.4 цього договору, він сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійного розміру орендної плати, встановленої і нарахованої згідно із цим договором з врахуванням суми ПДВ, за період безпідставного користування приміщенням.

У зв"язку із невиконанням обов"язку щодо звільнення приміщення позивачем нараховано неустойку в сумі 572545,39 грн за період з 01.06.2015 по 31.05.2017.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 07.07.2017 направлено на адресу відповідача претензію №845/01-15/18в з вимогою оплатити неустойку. Дана вимога залишена відповідачем без задоволення, натомість 31.07.2017 відповідачем надано відповідь на претензію №01-12/306, де вказано що між сторонами існує спір з приводу продовження строку дії договору оренди нежитлових приміщень, а тому дані вимоги будуть розглянуті лише після розгляду справи №909/343/17.

Як стверджує позивач, невиконання обов"язку щодо повернення нежитлових приміщень власнику по закінченню договору оренди та несплата неустойки завдає збитків територіальній громаді міста, а тому він звернувся за захистом свого порушеного права до господарського суду із вимогою про стягнення нарахованої відповідно до договору та ч.2 ст.785 ЦК України неустойки в розмірі 729277,15 грн за період з 01.06.2015 по 30.11.2017.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналогічні визначення містить норма ст.759 Цивільного кодексу України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Спірні правовідносини сторін виникли з договору оренди комунального майна. Спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з орендною комунального майна, є Закон України від 10.04.1992 № 2269-ХІІ "Про оренду державного та комунального майна".

У частині 1 статті 27 даного Закону визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

В силу дії ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, виходячи з положень п.2.4 договору, враховуючи те, що договір оренди припинив свою дію 31.05.2015, орендоване приміщення відповідач мав повернути позивачеві за актом здачі-приймання до 22.06.2015 (оскільки 20.06.2015 та 21.06.2015 вихідні дні). Проте, свої зобов'язання за договором відповідач не виконав.

Частиною 1 ст.785 ЦК України встановлено обов'язок наймача щодо повернення наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі у разі припинення договору найму.

Факт припинення договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 24.01.2007 встановлений рішенням господарського суду Івано-Франківської області по справі №909/794/15 від 19.10.2016, яке набуло чинності 07.12.2016. Проте, доказів повернення майна відповідачем станом на день винесення судом рішення не подано.

Приписами ст.29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та даним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Сторони у п. 5.1.3 договору погодили, що у випадку невиконання орендарем обов'язку щодо повернення орендодавцеві приміщення, відповідно до вимог п. 2. 4 цього договору , орендар сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійного розміру орендної плати, встановленої та нарахованої згідно із цим договором з врахуванням суми ПДВ за період безпідставного користування приміщенням.

З огляду на те, що у визначені договором строки орендоване приміщення не було повернуто орендодавцю позивач, виходячи з вищенаведених норм права та пункту договору, нарахував відповідачу неустойку за період безпідставного користування майном орендодавця (з 01.06.2018 по 30.11.2017), яка відповідно до поданої позивачем картки розрахунку становить 729277,15 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем долучено до матеріалів справи заяву від 05.02.2018 №01-12/30 про зміну призначення платежів, згідно якої просить Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради зарахувати орендну плату в розмірі 72800,00 грн як неустойку за період з 01.07.2017 по 30.11.2017.

Представник позивача та Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні підтвердили зарахування даної суми як неустойки за період вказаний відповідачем, про що свідчить заява останнього.

За таких обставин провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 72800,00 грн підлягає закриттю відповідно до п. 2 ст. 231 ГПК України, у зв"язку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що суду при винесенні рішення необхідно врахувати суму сплаченої орендної плати за період 01.06.2015 по 31.12.2017 згідно бухгалтерської довідки №1-01/2018 від 10.01.2018 є безпідставним, оскільки зазначені кошти були сплачені відповідачем як орендна плата за користування майном, а сплата неустойки є мірою цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов'язань, яка полягає в покладенні на боржника додаткового зобов'язання за невиконання основного обов'язку, внаслідок чого боржник несе невигідні майнові наслідки за порушення зобов'язання. Докази зміни призначення платежу орендної плати в розмірі 287109,72 грн на неустойку в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши розрахунок неустойки, проведений позивачем та третьою особою, судом встановлено, що ними невірно визначений період її нарахування, оскільки відповідно до п. 2.4 договору, після закінчення дії цього договору, орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору, в тому числі, у разі недосягнення між сторонами цього договору угоди щодо строків повернення приміщень. А тому вимога про стягнення неустойки в сумі 16358,81 грн. за період з 01.06.2015 по 21.06.2015 є безпідставною та не може бути задоволеною судом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів звільнення приміщення в строк встановлений договором та сплати неустойки суду не надав.

Твердження відповідача щодо легітимних сподівань на подальше підставне користування орендованим майном, що в свою чергу спростовують наявність вини відповідача, як особи, що порушила виконання зобов"язання, судом відхиляються оскільки, позивачем повністю дотримано процедуру припинення договору оренди, зокрема завчасно повідомлено про припинення дії договору та необхідність використання орендованого майна для потреб власника, а тому починаючи з 27.02.2015 орендар зобов"язаний був вчиняти дії, спрямовані на підготовку приміщень для звільнення у встановлений договором строк. Доказів протилежного суду не подано.

Стосовно доводів відповідача щодо розгляду Верховним Судом справи №909/343/17, то суд зазначає, що рішення про відмову у позові Приватного підприємства "Пріма МЕД" до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним пункту 1.8.1 та пункту 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015, визнання незаконною дії щодо відмови у продовженні терміну дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007, та зміни господарських правовідносин між Приватним підприємством "Пріма МЕД" та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007р. на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців набрало законної сили 14.09.2017, а тому на час прийняття рішення у справі №909/1032/17 у суду відсутні підстави для висновку, щодо продовження строку дії договору оренди та законного користування приміщенням.

Заперечення відповідача з приводу правової невизначеності щодо дії договору оренди від 24.01.2007 є безпідставними, оскільки предметом розгляду справи №909/794/15 є примусове звільнення приміщень, так як добровільно відповідач його не звільняв, а не питання продовження чи не продовження терміну дії договору. Рішення по даній справі набрало законної сили та є обов"язковим до виконання.

Щодо відстрочки виконання рішення по справі №909/794/15 суд зазначає, що ухвалою суду від 30.03.2017 відстрочено звільнення приміщень для надання можливості відповідачу демонтувати обладнання, а не звільнення відповідача від сплати неустойки за безпідставне користування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України). Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено факт безпідставного користування приміщеннями та незвільнення об"єкта комунальної власності в період з 22.06.2015 по 30.11.2017 в добровільному порядку, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 640118,34 грн неустойки обґрунтована.

За таких обставин, позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 129 ГПК України, судові витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, слід покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до 124, 129 Конституції України, керуючись статтями 73,74, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до приватного підприємства "Пріма-МЕД" про стягнення 729277,15 грн неустойки за безпідставне використання нежитлових приміщень задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Пріма-МЕД", вул. Лермонтова, буд. 21, кв. 4, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 23924882) на користь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, (код 04054346) - 640118,34 (шістсот сорок тисяч сто вісімнадцять гривень тридцять чотири копійки) неустойки, а також 9601,78 (дев"ять тисяч шістсот одну гривню сімдесят вісім копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення 72800,00 (сімдесяти двох тисяч вісімсот гривень) провадження закрити.

В частині позовних вимог про стягнення 16358,81(шістнадцяти тисяч трьохсот п"ятдесяти восьми гривень вісімдесят однієї копійки) відмовити.

Судовий збір в розмірі 245,38 (двохсот сорока п"яти гривень тридцяти восьми копійок) залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.03.18

Суддя Максимів Т.В.