РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.03.2018Справа № 910/882/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних

споруд м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект»

про стягнення 5.065,92 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

29.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» про стягнення 5.065,92 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.12.2014 між КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та ТОВ «Інститут «Київдормістпроект» укладено договір № ТКДМП-1419/1316 на виконання проектно-вишукувальних робіт по об'єкту: «реконструкція транспортної розв'язки на Поштовій площі у Подільському районі м. Києва (коригування проекту. І черга будівництва)» Додаткові роботи. Архітектурний розділ. Стадія - робоча документація» (надалі - об'єкт). Державною аудиторською службою України відповідно до п. 2.7 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної аудиторської служби України на І квартал 2017 року була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» за період з 01.01.2013 по 31.12.2016 року, результатом якої став акт ревізії від 26.04.2017 № 06-21/12. Актом ревізії було встановлено, що внаслідок допущеного порушення ТОВ «Інститут «Київдормістпроект», завдано матеріальної шкоди (збитків) КГІ «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» та відповідному місцевому бюджету на суму 262.301,59 грн. Під час зустрічної звірки в ТОВ «Інститут «Київдормістпроект» проведено аналіз фактичних витрат останнього при виконані проектних робіт по вищевказаних об'єктах яким встановлено недотримання вимог ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 відповідачем завищено вартість проектних робіт на суму 5.065,92 грн. Таким чином, відповідач у зв'язку з неналежним виконанням умов договору на виконання проектно-вишукувальних робіт № ТКДМП-1419/1316 від 03.12.2014 та норм чинного законодавства України повинен повернути позивачу зайво сплачену суму в розмірі 5.065,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/882/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивачем 07.02.2018 до відділу діловодства суду було подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну аудиторську службу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/882/18 від 09.02.2018 в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну аудиторську службу України відмовлено.

Позивачем 07.02.2018 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 було зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.01.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 499 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22, 8 поверх, корпус А, кім. 801, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 30.01.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 30.01.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 01.02.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 499, а отже відповідач мав подати відзив до 17.02.2018.

Відповідач вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 30.01.2018 станом на 07.03.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» (далі - виконавець, відповідач) та Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (далі - замовник, позивач) було укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт № ТКДМП-1419/1316 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання за плату, відповідно до умов цього договору виконати проектні та вишукувальні роботи по об'єкту: «Реконструкція транспортної розв'язки на Поштовій площі у Подільському районі м. Києва (коригування проекту. І черга будівництва)» Додаткові роботи. Архітектурний розділ. Стадія - робоча документація (далі - роботи).

Державною аудиторською службою України за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» за період з 01.01.2013 по 31.12.2016 складено відповідний акт № 06-21/12 від 26.04.2017. Також Державною аудиторською службою України складено довідку зустрічної звірки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» № 06-21/11з від 13.04.2017 згідно яких встановлено завищення вартості проектних робіт по договору, а саме в розмірі 5.065,92 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму.

Спір виник в зв'язку з тим, що на думку позивача кошти в сумі 5.065,92 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Згідно з п. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору становить 15.000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору строки закінчення проектних робіт - 31.12.2014.

Згідно з п. 4.4 договору документація вважається прийнятою та роботи виконаними в повному обсязі лише після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками обох сторін акт здачі-приймання робіт № 1 від 03.12.2014 на суму 15.000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 534 від 03.12.2014 позивачем перераховано відповідачу кошти за договором в розмірі 15.000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 8.5 договору в процесі виконання договору сторонами за взаємною згодою можуть змінювати його умови, шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які стають його невід'ємною частиною. Внесення змін в умови договору в односторонньому порядку забороняється. Всі зміни та доповнення до цього договору є дійсними тільки у тому випадку, якщо вони оформлені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не уклада лось будь-яких змін до договору в частині узгодження меншої ціни договору.

Відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінте ресована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався з позовом до суду про спонукання від повідача про внесення змін до договору в частині нового розміру вартості робіт не подано.

Суд дійшов висновку, за відсутності належного оформлення внесених до договору змін щодо його ціни, у позивача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі.

Позивачем були прийняті виконані відповідачем роботи без зауважень, оскільки доказів протилежного не подано.

Частина 3 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлює, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у відповідача обов'язку сплати позивачу коштів в розмірі 5.065,92 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова