ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

15.03.2018

Справа № 910/1943/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши матеріали позовної заяви Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону, м. Чернівці, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ, як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,

позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, м. Чернівці,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Військторг», м. Київ,

про стягнення 116 056,43 грн.,

без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міністерство) як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці (далі - Відділ), до товариства з обмеженою відповідальністю «Військторг» про стягнення 116 056,43 грн. заборгованості щодо відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, за договором від 01.09.2017 № 1/2017 про надання послуг теплопостачання та договором від 01.09.2017 № 11/2017 про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 було залишено позовну заяву без руху; встановлено Прокурору десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема ухвалою господарського суду було встановлено необхідність усунення прокурором недоліків шляхом подання: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв’язку із розглядом справи; підтвердження про те, що прокурором не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; підтвердження про те, що Міністерством не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; підтвердження про те, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці прокурором не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; обґрунтування підстав звернення з даним позовом з документальним підтвердженням, а саме: докази невиконання Міністерством оборони України та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці своїх обов’язків щодо пред’явлення позову; докази вжиття заходів притягнення до відповідальності осіб (працівників Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці) до повноважень яких належить подання позовів; докази, що підтверджують підстави зазначення прокурором Міністерства оборони України як органу, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах; пояснення про причини не зазначення статусу позивача для Міністерства.

Вказана ухвала була отримана Прокурором 01.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

13.03.2018 до суду надійшла заява Прокурора (надіслана поштою 07.03.2018), в якій останній вказав про усунення недоліків позовної заяви.

Так, прокурором подано:

- лист №02-675вих.-18 від 07.03.2018 Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1762,00грн., які позивач поніс і які очікує понести в зв’язку із розглядом справи;

- лист №02-676вих.-18 від 07.03.2018 підтвердження про те, що прокурором не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, немає справи зі спору між КЕВ м.Чернівці та товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» в проваджені господарського суду або іншого органу, який в межах свої компетенції вирішує господарський спір та немає рішення цих органів, із підстав та предмету, за якими заступник прокурора гарнізону звернувся до господарського суду міста Києва;

- копію листа КЕВ м.Чернівці №584 від 07.03.2018 підтвердження про те, що немає справи зі спору між КЕВ м.Чернівці та товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» в проваджені господарського суду або іншого органу, який в межах свої компетенції вирішує господарський спір та немає рішення цих органів, із підстав та предмету, за якими заступник прокурора гарнізону звернувся до господарського суду міста Києва;

- письмові пояснення в тексті заяви №02-683вих.-18 від 07.03.2018 про те, що Міністерством не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; підтвердження про те, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці прокурором не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, в заяві від 07.03.2018 №02-683вих.-18 Прокурор виклав пояснення в обґрунтування в суді наявності підстав для представництва і звернення з даним позовом і на підтвердження надав копію листа КЕВ м.Чернівці від 07.03.2018 №584.

Суд повно і всебічно з’ясував обставини, на які послався Прокурор, як на підставу своїх доводів та вимог, дослідив докази з наданням їх оцінки і враховуючи положення статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Прокурору відповідно до пункту 4 частини п’ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до імперативної норми частини четвертої цієї статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно до положеннями абзацу другого частини п’ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 4 частини п’ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із частинами шостою - восьмою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Відповідно до частин першої , третьої, четвертої та пунтку 1 частини шостої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов’язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб’єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема, та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Позовна заява від 16.02.2018 № 02-492 вих.-18 подана Заступником військового прокурора Чернівецького гарнізону, ним визначено, що позов подано в інтересах держави в особі Міністерства як органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, однак позивачем визначено Відділ.

Відповідно до третьої, четвертої частин та другого абзацу п’ятої частини статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Отже, законодавець чітко визначив, що саме орган визначений прокурором при поданні позову набуває статусу позивача і саме він має бути уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, зі змісту позову та заяви про усунення недоліків вбачається, що Прокурор звертається із позовною вимогою про стягнення коштів за невиконання господарського зобов’язання, яке ґрунтується на господарському договорі двох суб’єктів господарювання , і при цьому не визначає Міністерство як позивача та вказує на те, що позивачем у даному спорі може бути лише Відділ, а Міністерство не може бути позивачем.

Прокурором не визначено, які саме функції у спірних правовідносинах мало виконувати Міністерство і їх не виконало, що по суті мало б своїм наслідком звернення з позовом в інтересах держави.

Як зазначено у позовній заяві, між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці та товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» укладені 01 вересня 2017 року Договір про надання послуг теплопостачання №1/2017 та Договір про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг харчування №11/2017, за якими Відділ зобов’язався надавати послуги з теплопостачання, а товариство здійснювати оплату.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 55 Господарського кодексу України суб’єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов’язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Судом досліджено Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці, затверджене Наказом від 14.03.2016 № 24 начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі - Положення), та Довідку №90/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до преамбули Положення, Відділ є державною установою, яка 14.03.2016 створена Міністерством, для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, у межах відповідальності Установи з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Відповідно до пункту 2.2 Положення основним завданням Відділу є, зокрема, здійснення дозволених видів господарської, зовнішньоекономічної діяльності у відповідності до чинного законодавства України.

Відділ є юридичною особою. Права та обов’язки юридичної особи Відділ набуває з дня його державної реєстрації (пункту 3.1 Положення).

Згідно з пунктом 3.3 Положення Відділ веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях державного казначейства та поточний рахунок в установі банку, гербову печатку зі своїм найменуванням та зі своїм ЄДРПОУ.

Пунктом 4.3 Положення передбачено, що джерелом формування майна і фінансових ресурсів Відділу є: майно передане Міністерством; фінансування з державного бюджету; доходи одержані від господарської діяльності.

Відділ має право: надавати послуги та проводити відпуск матеріальних цінностей квартирного призначення військовим частинам, установам та іншим юридичним або фізичним особам; укладати договори набувати майнові та немайнові права, нести обов’язки, бути позивачем і відповідачем у судових органах (пункт 5.1 Положення).

Відповідно до пункту 6.5 Положення керівник Відділу має право: представляти інтереси Відділу особисто без доручення, надавати доручення на представництво Відділу у місцевих органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, державного казначейства, правоохоронних, судових органах інших державних установах, організаціях та підприємствах; розподіляти виділені у його розпорядження кошти.

Таким чином, Відділ є учасником господарських відносин, здійснює господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію, має відокремлене майно і несе відповідальність за своїми зобов’язаннями в межах цього майна в межах визначених Положенням і законодавством, є самостійною юридичною особою, здійснює господарську діяльність, в т.ч. з метою отримання доходів від господарської діяльності та має у розпорядженні грошові кошти.

Прокурор надав пояснення, відповідно до яких Відділ не подає позов у зв’язку із відсутністю грошових коштів на сплату судового збору, оскільки є бюджетною організацією, та тривалим перебуванням юриста Відділу лікарняному.

В якості підтвердження викладеним обставинам Прокурор надає копію листа Відділу №583 від 07.03.2018.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу на обов’язковість подання фінансових документів для документального підтвердження неплатоспроможності.

Відповідно до частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, доводи Прокурора про неможливість пред’явлення позову Відділом не ґрунтуються на вимогах Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, слід зазначити, що відсутність у суб’єкта господарювання грошових коштів на сплату судового збору і тривале перебування юриста юридичної особи на лікуванні не є самостійною підставою для здійснення прокурором представництва.

Суд зазначає, що Відділ як юридична особа, що веде самостійний баланс і формує фінансові ресурси не лише за рахунок фінансування з державного бюджету, але й за рахунок доходів одержаних від господарської діяльності, має можливість сплатити судовий збір самостійно.

Відповідно до чинного законодавства України звертаючись із позовом прокурор визначає орган, який набуває статусу позивача, водночас, Міністерство не може у даному спорі набути статус позивача, оскільки не є ні стороною господарського договору, ані її правонаступником.

Таким чином, позов про стягнення коштів за договором укладеним між суб’єктами господарювання пред’явлено не в інтересах держави, а в інтересах суб’єкта господарювання.

Водночас, Відділ не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб’єктом владних повноважень в особі яких може здійснюватись представництво прокурором інтересів держави відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 11.10.2017 № 753/16787/15 Верховного Суду України.

Отже, є підстави для повернення позову на підставі пункту 4 частини п’ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 162, 163, 164, 174, 234 та 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Заступнику військового прокурора Чернівецького гарнізону.

Копію позовної заяви залишити в суді

Ухвала набрала законної сили 15.03.2018 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Суддя                                                                                                    І.Д. Курдельчук