РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2018Справа № 905/2969/17

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Жук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 905/2969/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 54714,45 грн.

Представники сторін:

від позивача Пінчук-Ніколайчук Ю.В. за довіреністю №ББУ/ПУ201/ББ/17 від 11.12.2017;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» направило на адресу Господарського суду Донецької області позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення вартості недостачі вантажу в сумі 54714,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив відправлення семи вагонів за залізничними накладними №№ 45678638, 46327110, 45042579, 45359593 на адресу ТОВ «Курахівська ЦЗФ» та ТОВ «ДТЕК Східенерго» Курахівська ТЕС, втім під час слідування вагонів була виявлена нестача вантажу, про що складено відповідні комерційні акти. Відтак, оскільки саме залізниця не забезпечила збереження вантажу під час його перевезення, просить стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу. При цьому, як зазначає позивач, вантажоодержувачі на підставі переуступних підписів передали позивачу право на пред'явлення претензій і позовів.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.12.2017 справу (позовну заяву) №905/2969/17 на підставі ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIIІ від 03.10.2017) передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

09.01.2018 матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшли до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовні матеріали Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» передано для розгляду судді Васильченко Т.В.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) спори між судами щодо підсудності не допускаються.

За таких обставин, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі №905/2969/17, вирішено, виходячи з вимог ст.ст. 12, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання у справі на 13.02.2018.

30.01.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що позивачем не доведено наявності завданих збитків, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру збитків (оплати вантажу).

07.02.2018 позивач через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що за приписами чинного законодавства України відповідач відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При цьому, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. Позивач розрахував вартість втраченого вантажу на підставі довідки вантажовідправника - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що відповідає вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні 13.02.2018 було оголошено перерву до 27.02.2018 відповідно до вимог ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач в судове засідання 27.02.2018 не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи по суті був повідомлений належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 13.02.2018.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання для розгляду справи по суті і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

У судовому засіданні 27.02.2018 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 27.02.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Протягом травня - червня 2017 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (вантажовідправник) здійснило відправку вугілля на адресу:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (вантажоодержувач) залізничним транспортом на станцію призначення Курахівка філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (перевізник), що підтверджується залізничними накладними №45042579 від 22.05.2017, № 45359593 від 30.05.2017 та №45678638 від 06.06.2017;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» Курахівська ТЕС (вантажоодержувач) залізничним транспортом на станцію призначення Роя філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (перевізник), що підтверджується залізничною накладною № 46327110 від 21.06.2017.

Під час слідування вантажу на станції Покровськ Донецької залізниці було проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину вантажу було втрачено, а саме у вагонах №№53125340, 56209216, 61123469, 67893552, 67017111, 53745048, 53607321.

Про недостачу вантажу у вказаних вище вагонах працівниками станції Покровськ Донецької залізниці складено комерційні акти №№482004/216, 482004/217 від 08.06.2017, № 482004/180 від 23.05.2017, №№ 482004/250, 482004/251 від 24.06.2017 та №№ 482004/213, 482004/214 від 07.06.2017.

Відтак, у зв'язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 54714,45 грн. При цьому, позов заявлено вантажовідправником у відповідності до вимог ст. 133 Статуту залізниць України, оскільки після видачі вантажу вантажоодержувачам останні передали право пред'явлення претензій та позову до залізниці вантажовідправнику - Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» на підставі переуступних підписів на залізничних накладних.

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти позову, з підстав того, що позивачем не доведено наявності завданих збитків, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру збитків (оплати вантажу).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України).

При цьому, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 ГК України).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 475, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалах справи доказів, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відповідно до Технічних умов завантажило у вагони вугілля кам"яне марки Г та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці, зокрема:

30.05.2017 по накладній №45359593 у вагон №53125340 в кількості 68350 кг та у вагон №56209216 в кількості 68650 кг. Згідно накладної вантаж розрівняний та маркований повздовжніми борознами;

22.05.2017 по накладній №45042579 у вагон №61123469 в кількості 69700 кг. Згідно накладної вантаж розрівняний та маркований повздовжніми борознами;

21.06.2017 по накладній №46327110 у вагон №67893552 в кількості 70600 кг та у вагон №67017111 в кількості 69000 кг. Згідно накладної поверхня вантажу маркована 5 повздовжніми смугами;

06.06.2017 по накладній №45678638 у вагон №53745048 в кількості 70900 кг та у вагон №53607321 в кількості 69000 кг. Згідно накладної вантаж розрівняний та маркований повздовжніми борознами.

В свою чергу, залізниця прийняла у позивача на станції відправлення зазначене вугілля для перевезення без зауважень і зобов'язалась доставити його за накладними №№45359593, 45042579, 45678638 на станцію Кураховка Донецької залізниці - отримувач ТОВ «Курахівська ЦЗФ» та за накладною №46327110 на станцію Роя Донецької залізниці - отримувач ТОВ «ДТЕК Східенерго» Курахівська ТЕС.

Виходячи з вищевикладеного, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України).

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, при проходженні вагону через станцію Покровськ Донецької залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу на справних 150-тонних вагонних вагах під час якої виявлено, що маса вантажу у вагонах №№53125340, 56209216, 61123469, 67893552, 67017111, 53745048, 53607321 не відповідає фактичній масі вказаній у накладних, про що перевізником складено відповідні комерційні акти.

Зокрема, зі змісту комерційного акту №482004/216 від 08.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 68350 кг, а при зважуванні вага нетто склала 54900 кг, що менше документу на 13450 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу нижче бортів 40-50 см, не розрівняна, холмоподібна, маркування відсутнє. Виїмки над 1-7 люками праворуч 1050см х 80см х 60см ліворуч, над 1-3 люками 450см х 80 см х 50-60 см, над 5,6 люками 300см х 100см х 70см, над 7 люком 150см х 150 см х 120 см. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Курахівка Донецької залізниці, згідно з якою, під час перевірки вантажу, різниці проти цього акта не виявлено.

Зі змісту комерційного акту №482004/217 від 08.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 68650 кг, а при зважуванні вага нетто склала 67350 кг, що менше документу на 1300 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу нижче бортів 20 см., розрівняна, маркування поздовжніми борознами. Над 1-7 люками маркування порушено глибиною 10 см., потоптано. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Курахівка Донецької залізниці, згідно з якою, під час перевірки вантажу, різниці проти цього акта не виявлено.

Зі змісту комерційного акту №482004/180 від 23.05.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 69700 кг, а при зважуванні вага нетто склала 62250 кг, що менше документу на 7450 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу нижче бортів 40-50 см, розрівняна, маркування поздовжніми борознами. З 1 по 5 люк виїмка на довжину люків 280 см х 70-80 см маркування порушено. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Курахівка Донецької залізниці, згідно з якою, під час перевірки вантажу, різниці проти цього акта не виявлено.

Зі змісту комерційного акту №482004/250 від 24.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 70600 кг, а при зважуванні вага нетто склала 66550 кг, що менше документу на 4050 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована поздовжніми борознами. Над 1-6 люками ліворуч виїмка 900см х 200см х 30см, маркування порушено. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Роя Донецької залізниці, згідно з якою, вантаж виданий згідно комерційного акту.

Зі змісту комерційного акту №482004/251 від 24.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 69000 кг, а при зважуванні вага нетто склала 65050 кг, що менше документу на 3950 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу на рівні бортів розрівняна, маркування поздовжніми борознами. Над 1-6 люками ліворуч виїмка 900см х 200см х 30см маркування порушено. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Роя Донецької залізниці, згідно з якою, вантаж виданий згідно комерційного акту.

Зі змісту комерційного акту №482004/213 від 07.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 70900 кг, а при зважуванні вага нетто склала 64450 кг, що менше документу на 6450 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу нижче бортів 10 см, розрівняна, маркування поздовжніми борознами. З 1 по 7 люк маркування порушено, виїмка на довжину люків, на ширину вагона, глибиною 30 см. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Курахівка Донецької залізниці, згідно з якою, під час перевірки вантажу, різниці проти цього акта не виявлено.

Зі змісту комерційного акту №482004/214 від 07.06.2017 вбачається, що за документами значиться вага нетто 69000 кг, а при зважуванні вага нетто склала 59650 кг, що менше документу на 9350 кг. Вантаж прибув в технічно справному вагоні, люки та двері зачинені, течі немає. Поверхня вантажу нижче бортів 10 см, розрівняна, маркування поздовжніми борознами. З 1 по 7 люк маркування порушено, виїмка на довжину люків, на ширину вагона, глибиною 20 см. У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Курахівка Донецької залізниці, згідно з якою, під час перевірки вантажу, різниці проти цього акта не виявлено.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт нестачі за спірними перевезеннями підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами у відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

В той час як залізниця, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційних актах №№482004/216, 482004/217 від 08.06.2017, № 482004/180 від 23.05.2017, №№ 482004/250, 482004/251 від 24.06.2017 та №№ 482004/213, 482004/214 від 07.06.2017, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв'язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

Отже, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред'явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред'явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувачі - ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» та ТОВ «ДТЕК Східенерго» Курахівська ТЕС, передали право пред'явлення позову за недостачу вантажу, відправленого залізничними накладними № 45359593 від 30.05.2017, №45678638 від 06.06.2017, № 46327110 від 21.06.2017, вантажовідправнику - ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів на відповідних залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.

В той же час, суд дійшов висновку про недоведеність наявності права вимоги у позивача за залізничною накладною № 45042579 від 22.05.2017 про недостачу вантажу у вагоні №61123469, що підтверджується комерційним актом № 482004/180 від 23.05.2017, оскільки переуступний підпис від імені ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», вчинений виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3 і жодних доказів на підтвердження повноважень виконуючого обов'язки директора ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» , в тому числі і на засвідчення переуступного підпису від імені підприємства позивач не подав.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення вартості недостачі вантажу у вагоні №61123469, відправленого за залізничною накладною № 45042579 від 22.05.2017 з підстав недоведеності наявності права на пред'явлення позову за даною накладною.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду довідки про вартість вугільної продукції, які складені Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та узгоджується зі статтею 115 Статуту залізниць України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що розмір збитків доводиться тільки документами про оплату вантажу, оскільки положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу, підтверджують вартість відправленого вантажу та не спростовані відповідачем.

Так, згідно з довідками ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» - вантажовідправник, які підписані директором філії ПТП «Павлоградвантажтранс» і головним бухгалтером ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», ціна 1 т вугільної продукції: у вагоні №53125340 складає 1592,46 грн. з ПДВ, у вагоні №56209216 - 1592,46 грн. з ПДВ, у вагоні №67893552 - 1354,06 грн. з ПДВ, у вагоні №67017111 - 1354,06 грн. з ПДВ, у вагоні №53745048 - 1104,04 грн. з ПДВ.

В той же час, позивач, в порушення вимог ст. ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не надав суду жодного доказу на підтвердження вартості вугільної продукції у вагоні №53607321, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення вартості втраченого вантажу у даному вагоні з підстав недоведеності розміру збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. «г» ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам'яне, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Отже, природна втрата вантажу становить: у вагоні №53125340 - 683,50 кг (68350 кг х1% = 683,50 кг), у вагоні №56209216 - 686,50 кг (68650 кг х 1% = 686,50 кг), у вагоні №67893552 - 706 кг (70600 кг х 1% = 706 кг), у вагоні №67017111 - 690 кг (69000 кг х 1% = 690 кг), у вагоні №53745048 - 709 кг (70900 кг х 1% = 709 кг), у вагоні №53607321 - 690 кг (69000 кг х 1% =690 кг).

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивачем не доведено своє право вимоги до відповідача на підставі накладної № 45042579 від 22.05.2017 за якою перевозився вантаж у вагоні № 61123469, а також не доведено вартість втраченого вантажу, який перевозився у вагоні №53607321 за накладною № 45678638 від 06.06.2017 суд встановив, що доведеною є сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, в розмірі 36993,82 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини втрати частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 36993,82 грн.

В решті позовних вимог належить відмовити у зв'язку з недоведеністю, у відповідності до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, права вимоги до відповідача за накладною № 45042579 від 22.05.2017 за якою перевозився вантаж у вагоні № 61123469 та вартості втраченого вантажу, який перевозився у вагоні №53607321 за накладною № 45678638 від 06.06.2017.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1081,80 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 54714,45 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, м. Київ, вул.Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, м. Павлоград, Дніпропетровська область, вул. Соборна 76; ідентифікаційний код 00178353) вартість втраченого вантажу в розмірі 36993 (тридцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 82 коп. та 1081 (одну тисячу вісімдесят одну) грн. 80 коп. судового збору.

3. Видати відповідний наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.03.2018.

Суддя Т.В.Васильченко