ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" березня 2018 р.Справа № 5023/121/12 вх. № 121/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

за участю сторін: ліквідатор - не з'явився,

пр-к гр. ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (ордер від 19.02.18 р.),

пр-к ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (ордер від 05.02.18 р.),

розглянувши заяву ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна банкрута,

По справі за заявою ФОП ОСОБА_5, м. Харків

до ФОП ОСОБА_5, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 08.02.2012 р. боржника - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6, якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру, докази надати суду. Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.05.2015 р. задоволено скарги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "Укрсоцбанк" на дії ліквідатора; усунено арбітражного керуючого ОСОБА_6 від виконання обов'язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого ОСОБА_7.

Ухвалою суду від 20.10.16 р. призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ліквідатора, в якій він просить суд: 1) визнати недійсними результати аукціону, проведеного 20.04.2012 р. Товарною біржею "УУБ", з продажу п'ятикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі протоколу №1 від 20.04.12 р.; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.04.12 р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 та скасувати державну реєстрацію права власності на п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 за гр. ОСОБА_8; 3) застосувати наслідки недійсності правочинів.

16.02.2017 р. до суду надійшло уточнення ліквідатора до заяви, в якій ліквідатор враховуючи, що на даний час спірне нерухоме майно зареєстровано за іншою особою, просить суд: 1) визнати недійсними результати аукціону, з продажу п'ятикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, проведеного 20.04.2012 р. Українською універсальною біржею, на підставі протоколу №1 від 20.04.12 р.; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.04.12 р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_8 та скасувати державну реєстрацію права власності на п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8; 3) визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м. за ОСОБА_5; 4) визнати право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м. за ОСОБА_5. Також в своїх уточненнях зазначає, що спірна квартира №9 було реконструйована під дві житлові квартири у житловому будинку №22 по вул. Отакара Яроша, а саме - №9 та №9-А, в зв'язку з чим ліквідатором уточнені вимоги.

Ухвалою від 14.09.2017 р. та від 24.10.17 р. розгляд заяви ліквідатора про визнання правочинів недійсними відкладено, повторно зобов'язавши ліквідатора з'ясувати підстави виникнення права власності за ОСОБА_8 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2011/10072/12; 2/2011/4690/12 від 26.07.2012 р. та надати суду до матеріалів справи належним чином засвідчену копію судового рішення, а залучену особу - надати суду відзив на заяву ліквідатора. Крім того, суд залучив до розгляду даної заяви учасника аукціону, проведеного 20.04.2012 р., гр. ОСОБА_9

Українська Універсальна біржа, м. Полтава у відзиві на заяву ліквідатора банкрута заперечує проти вимог ліквідатора та просить суд застосувати строк позовної давності у три роки та в звязку зі спливом строку позовної давності, у задоволенні заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_10 відмовити.

Ухвалою суду від 20.02.18 р. судом було залучено до розгляду даної заяви гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3, як осіб на чиї права та інтереси може вплинути рішення (ухвала) у даній справі.

Від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про застосування строку позовної давності у справі № 5023/121/12 до заяви про визнання недійсним аукціону та договорів купівлі-продажу і просить суд відмовити у задоволенні заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_10 у повному обсязі.

Від кредитора ПАТ «Укрсоцбанк», вимоги яких у справі про банкрутство є забезпеченими, надійшла заява про долучення до матеріалів заяви Постанови апеляційного суду Харківської області від 30.01.2018р. у справі № 2011/10072/12. відповідно до якої була задоволена апеляційна скарга банка та скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012р. про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна: п'ятикімнатної квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 197,9 кв.м.,у м. Харкові за гр. ОСОБА_8

В судове засідання ліквідатор банкрута арбітражний керуючий ОСОБА_7, ПАТ «Укрсоцбанк», гр. ОСОБА_8, арбітражний керуючий ОСОБА_6, гр. ОСОБА_9, представник Українській Універсальної біржи не зявилися , поважні причини суду не надали, вимог ухвал суду на виконали.

Згідно з п.3.9.2. Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарсько процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участи, якщо ухвалу, в який зазначено час та місце такого засідання, надіслана сторонам у відповідному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників справи повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заяву ліквідатора з урахуванням уточнень до неї, вислухавши пояснення представників заінтересованих осіб ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3, суд встановив наступне.

Процедура ліквідації (Постанова суду від 08.02.2012р. про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом) та продажу майна боржника (публікація оголошення про продаж, проведення аукціону в порядку норм ст. 30 Закону про банкрутство) розпочалась 12.03.2012р та торги були проведені 20.04.2012р. - до набрання чинності з 19.01.2013 року норм Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 року № 4212-VІ.

Розділом VІ та статтею 41 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

До окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності законодавець відніс громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність (статті 47-49 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону про банкрутство правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням громадянина-суб'єкта підприємницької діяльності банкрутом. Заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Згідно з ч.7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р. постанова господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом та виконавчий лист про звернення стягнення на майно громадянина-підприємця направляються судовому виконавцю для здійснення реалізації майна банкрута. Продажу підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси згідно з цим Законом. У разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ст. 25 цього Закону ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

За приписами ст. 30 Закону про банкрутство порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. Проте, провадження у даній справі про банкрутство фізичної особи-підприємця здійснюється за особливостями ст.ст. 47-49 розділу VI Закону про банкрутство, яким не передбачено обов`язкового створення комітету кредиторів.

Враховуючи те, що комітет кредиторів не створювався, то у ліквідатора відсутній обов`язок погоджувати з окремими кредиторами порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Суд зазначає, що кредитори, вимоги яких забезпечено заставою майна боржника, мають право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника після визнання боржника банкрутом, що кореспондується з приписами ст.ст.47-49 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р.

Частина 2 статті 26 Закону про банкрутство встановлює, що майно боржника, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи (том.1 а.с. 119-140), ПАТ «Укрсоцбанк» до суду була подана заява до боржника з грошовими вимогами на загальну суму 6588098,94 грн. Заборгованість банкрута перед кредитором виникла на підставі кредитного договору від 19.02.2008р. за №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р, який був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та гр. ОСОБА_5

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту між сторонами було укладено іпотечний договір за №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р. Відповідно до умов п. 1.1 іпотечного договору предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, а саме: п'ятикімнатна квартира, загальною площею 197,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

19.03.2012р. між ФОП ОСОБА_5 в особі ліквідатора ОСОБА_11 та Українською універсальною біржею було укладено угоду на організацію та проведення 20.04.2012р. відкритих торгів (аукціону) майна, що належить ОСОБА_5, а саме: п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_5, загальною площею 197,9 кв.м.

Оголошення про продаж майнових активів було опубліковано в газеті "Біржовий вісник" № 12-2 (558) від 20.03.2012р. (т.7, а.с. 20-37).

Відповідно до протоколу проведення аукціону від 20.04.2012р. № 1 у торгах приймали участь: фізична особа ОСОБА_9 та фізична особа ОСОБА_8.

Переможцем аукціону з продажу вищевказаної нерухомості став ОСОБА_8, який купив з прилюдних торгів вищевказану нерухомість, сплативши загальну суму 238 000 грн.

В обґрунтування підстав для визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 20.04.2012р., ліквідатор та банк посилаються на те, що ліквідатором ОСОБА_6 вищевказана квартира була незаконно включена до складу ліквідаційної маси, грошові кошти від продажу майна банку та ліквідатору не надходили.

Суд зазначає, що підставою для визнання результатів відкритих торгів (аукціону) недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення відкритих торгів (аукціону); правил, які регулюють саме порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів їх проведення.

До предмету доказування недійсності результатів відкритих торгів (аукціону) входять встановлення обставин недотримання ліквідатором, організатором аукціону (товарною біржею) вимог, які ставляться Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р., зокрема, щодо порядку визначення початкової вартості майна, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону, зміст оголошення про проведення аукціону, допуску до участі в аукціоні; забезпечення організатором аукціону доступу до місця його проведення; порядку його проведення тощо.

В обґрунтування наявності підстав для визнання недійсними результатів аукціону з реалізації майна боржника ФОП ОСОБА_5 ліквідатор, зокрема, посилається на те, що вказана вище нерухомість, яка є предметом забезпечення за іпотечним договором №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р., укладеного між боржником та ПАТ "Укрсоцбанк», не підлягала включенню до складу ліквідаційної маси та не могла бути реалізована на аукціону в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, оскільки кредитний договір №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р укладався з фізичною особою (громадянином), а не фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5

Суд не погоджується з даним висновком ліквідатора з огляду на те, що частиною 1 статті 26 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013р., передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011р., в ч. 7 ст. 47 Закону про банкрутство законодавець визначив, що у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернуто стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не повязаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Разом з тим, п. 2 прикінцевих положень Закону від 22.09.2011р. вказано, що дія цього закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

В силу приписів ст. 572 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про іпотеку" зобов'язання, що виникають на підставі договору іпотеки, носять похідний, а не самостійний характер. Отже, якщо за договором іпотеки забезпечується виконання зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору, то ці правовідносини за своєю правовою природою носять нерозривний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р. та договір іпотеки №825/2-40/1/8-126 від 19.08.2008р., за яким банку було передано в іпотеку майно боржника вищевказану нерухомість (квартиру) було укладено до набрання з 16.10.2011р. чинності внесених в ч.7 ст. 47 Закону про банкрутство зазначених вище змін.

Таким чином, відсутні правові підстави для не включення до складу ліквідаційної маси боржника згаданого нерухомого майна (квартири), що належить підприємцю, а тому і встановлений судом факт продажу правомірно включеного до ліквідаційної маси нерухомого майна підприємця на спірному аукціоні не суперечить вимогам законодавства.

В свою чергу, колишнім ліквідатором ОСОБА_6 при проведенні аукціону 20.04.2012р. було порушено вимоги ст. 3-1, ст. 25,30 Закону про банкрутство.

Зокрема, колишнім ліквідатором ОСОБА_6 не було повідомлено заставного кредитора ПАТ «Укрсоцбанк», вимоги якого було забезпечені іпотекою, про час, умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до приписів ч.5 ст.3-1 Закону про банкрутство в редакції із змінами та доповненнями від 22.09.2011р. за № 3795-VI, що є порушення прав та інтересів, кредитора ПАТ «Укрсоцбанк», вимоги якого забезпечені іпотекою.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. передбачено, що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна ліквідатор повинен провести конкурс відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Як свідчать матеріали справи, заявки на участь в аукціоні 20.04.2012р. подали фізичні особи гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9

Згідно з статтею 16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначені умови участі покупців в аукціоні, конкурсі.

Так, для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Після закінчення аукціону, конкурсу внесені покупцями грошові кошти у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта у десятиденний строк повертаються усім учасникам аукціону, конкурсу. Покупцеві, який придбав об'єкт приватизації, зазначені грошові кошти зараховуються у встановленому порядку при остаточному розрахунку за придбаний об'єкт приватизації.

Частина 5 ст.16 цього Закону визначає, що фізична особа, яка бажає зареєструватись як учасник аукціону, конкурсу, повинна мати при собі:

квитанцію про сплату реєстраційного внеску;

документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта;

довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об'єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб;

Зазначені вище документи у матеріалах справи відсутні, а гр. ОСОБА_8, гр.. ОСОБА_9 та залучена особа Українська Універсальна біржа такі актуальні дані як квитанцію про сплату реєстраційного внеску; документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта; довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об'єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб, суду не було представлено.

Ч.6 ст.16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачає, що відомості про учасників аукціону, конкурсу заносяться до книги реєстрації окремо щодо кожного об'єкта, який підлягає приватизації, і повинні містити:

порядковий номер (відповідно до реєстрації);

прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи або представника юридичної особи (назву юридичної особи);

номер рахунку, назву та адресу банківської установи, до якої зроблено внески.

Відомості про учасників аукціону або конкурсу, їх кількість і пропозиції покупців щодо умов конкурсу не підлягають розголошенню до визначення остаточного переможця.

Книгу реєстрації відповідно до приписів цього Закону суду не було представлено.

Ч.7 ст.16 цього Закону передбачає, що кінцевий термін прийняття заяв на участь в аукціоні - три дні до початку аукціону, для участі у конкурсі - сім днів до початку проведення конкурсу. Проте, заяви № 2-19/04-12 та № 2-19/04-14 фізичні особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 на участь в аукціоні були подані 19.04.2012р. за 1 день до початку аукціону, що є порушенням приписів ч.7 ст.16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Ч.8 ст.16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначено, що інформація про ціну продажу та переможця конкурсу або аукціону публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Проте, інформація про обєкт нерухомості та початкову ціну продажу п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_5, загальною площею 197,9 кв.м. було надруковано у всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику «Біржовий вісник» за №12-2 (558)від 20.03.2012р. у м. Харкові, що не є друкованим виданням, визначеним органом приватизації, і є порушенням вимог ч.8 ст.16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та свідчить, що на підставі такого оголошення не було охоплено всіх можливих та потенційних покупців для цієї нерухомості в інших областях України.

Ч. 4 ст.17 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначено, що аукціон проводиться безпосередньо ведучим (ліцитатором). До початку торгів ліцитатор описує об'єкт приватизації та умови його продажу. Початком торгів вважається момент оголошення початкової ціни об'єкта. Якщо протягом трьох хвилин після оголошення не буде запропоновано вищу ціну, ліцитатор одночасно з ударом молотка робить оголошення про придбання об'єкта тією особою, яка запропонувала найвищу ціну. При цьому кожна наступна ціна, запропонована покупцями на аукціоні, повинна перевищувати попередню не менш як на 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Проте, продаж, як свідчить протокол № 1 проведення аукціону від 20.04.2012р. п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_5, загальною площею 197,9 кв.м. було здійснено за початковою ціною 238 000 грн, що є не найвищою ціною, як визначено ч. 4 ст.17 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Таким чином, організатором аукціону не було забезпечено продаж нерухомості (квартири) на підставі конкурентного продажу між покупцями, що подали заявки на участь в аукціоні.

З проведеного аналізу необхідно відмітити, що правова природа процедури реалізації майна шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону) оформленої у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів із зазначенням сторін та умов проведення аукціону є правочином, а тому визнання аукціону, проведеного 20.04.2012р. недісним є належним способом захисту, оскільки останній був проведений в порушенняя вимог Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. та норм Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» .

Щодо письмового клопотання ліквідатора про визнання недійсним договору купівліпродажу від 20.04.2012р. вищевказаної нерухомості суд зазначає наступне.

Постаново апеляційного суду Харківської області від 30.01.2018р. у справі № 2011/10072/12 була задоволена апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» та скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2012р. про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 20.02.2012р. нерухомого майна: п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 197,9 кв.м., у м. Харкові за ОСОБА_8 В підставу скасування рішення місцевого суду апеляційний суд зазначив, що договір купівлі-продажу квартири між гр. ОСОБА_8М та гр. ОСОБА_6, який був складений у простій письмовій формі, нотаріально не був посвідчений, державну реєстрацію не пройшов, тому є неукладений та таким, що не породжує для сторін прав та обовязків, в звязку з чим є нікчемній.

Ч.4 ст.203 ЦК України передбачає, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Стаття 22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачає вступ у права власності покупця, який придбав майно на аукціоні.

Зокрема, ч.1 ст. 22 цього Закону визначає, що право володіння, користування і розпорядження об'єктом приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу об'єкта приватизації. У разі якщо обєктом є нерухоме майно, право власності на нього переходить до покупця після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності на придбаний обєкт, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу обєкта.

Покупцем (переможцем) гр. ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 238 000 грн не були перераховані ані банку, ані ліквідатору протягом 30 днів після проведення аукціону 20.04.2012р., договір купівлі-продажу вказаної квартири(нерухомості) не був укладений нотаріально .

Ч.2 ст.216 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частина 1ст.657 ЦК України встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Стаття 220 ЦК України передбачає правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, одним з яких є те, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи вищенаведене заява ліквідатора в частині визнання недійсним договору купівліпродажу від 20.04.2012р. нерухомого майна: п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 197,9 кв.м.,у м. Харкові не підлягає судом задоволенню.

Як було вказано вище, до господарського суду Харківської області Українською універсальною біржею та представником заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 було подано заяви, в якій організатор аукціону та представник ОСОБА_4 просили суд застосувати строк позовної давності у три роки та у зв'язку зі спливом позовної давності відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону від 20.04.2012р. та договору купівлі продажу від 20.04.2012р.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до норм ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, згідно з приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною сьомою статті 261 ЦК передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Законом про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника) не встановлено, отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 ЦК). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами статей 253-255 ЦК.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК).

Статтею 92 ЦК визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Таким чином, початком перебігу строку позовної давності для юридичної або фізичної особи є днем, коли уповноважена особа на представництво її інтересів дізналась/могла довідатись про оспорюваний правочин, а не в залежності від подальшої зміни відповідної особи, що свідчить про необґрунтованість посилань ліквідатора та представника ПАТ «Укрсоцбанк» на початок перебігу строку позовної давності щодо оскарження аукціону, проведеного 20.04.2012р., тобто з моменту призначення 13.05.2015р. (ухвала господарського суду) на посаду у справі про банкрутство арбітражного керуючого ліквідатора ОСОБА_7

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника) не встановлено

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016р. у справі № 3-1157гс15.

Разом з тим, у відповідності до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, господарським судом у справі про банкрутство 5023/121/12 встановлено порушення законності при проведенні аукціону 20.04.2012р з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_5, право і охоронюваний законом інтерес ліквідатора банкрута та банку дійсно були порушені, проте позовна давність щодо визнання недійсним аукціону та договору купівлі-продажу від 20.04.2012р. сплила 20.04.2015р., про що зроблено заяву іншими сторонами у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5, однак ліквідатор ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою лише 19.10.2016р.

На підставі вищенаведеного суд вважає за необхідно відмовити у задоволенні заяви ліквідатору про визнання недійсним аукціону та договору купівлі-продажу у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції до 19.01.2013 р., ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 79, 233, 234 ГПК України в редакції від 15.12.17 р., суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна банкрута, в зв'язку зі спливом строку позовної давності - відмовити.

2. Ухвалу направити ліквідатору, організатору аукціону, кредиторам, банкруту, гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9, арбітражному керуючому ОСОБА_6, гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 05.03.18 р.

Суддя Міньковський С.В.