ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2018

Справа № 910/22853/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом          Національного природного парку "Сколівські Бескиди"

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ"

про                     стягнення 35009,87 грн.

за участю представників:

від позивача:           не з’явився

від відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний природний парк "Сколівські Бескиди" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" про стягнення 35009,87 грн. заборгованості за договором поставки товару №227055 від 27.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором поставки товару № 227055 від 27.05.2015 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою суду від 22.12.2017 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

09.01.2018 через відділ діловодства суд від позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 відкрито провадження у справі та призначено засідання у справі на 13.02.2018.

В судовому засіданні 13.02.2018 суд відклав розгляд справи на 27.02.2018, про що судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 судом здійснено виклик Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" в судове засідання 27.02.2018.

22.02.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, пояснення та документи по справі.

Представник позивача в судове засідання 27.02.2018 не з’явився.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений ухвалами суду від 15.01.2018 та від 13.02.2018, направленими на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 15.01.2018 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв’язку за встановленим строком зберігання.

Станом на дату розгляду справи повідомлення про вручення відповідачу ухвали від 13.02.2018 до суду не повернулось. Як вбачається з витягу з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта", 16.02.2018 поштове повідомлення №014 не було вручене під час доставки, про що вказано: "невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини".

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 13.02.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на неявку представників сторін, оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015 між Національним природним парком "Сколівські Бескиди" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" (покупець) укладено договір поставки товару №227055, відповідно до умов якого передбачено, що постачальник зобов’язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю замовлений товар (лісоматеріали та інший товар, відповідно до специфікації - додаток № 1 до цього договору), а покупець зобов’язується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно із п. 2.1. договору, ціна, кількість товару, що підлягають виготовленню та поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у специфікації - додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, загальна кількість товару остаточно визначається по фактично відвантаженій кількості, згідно накладних.

Пунктом п. 3.1. договору сторони погодили, що загальна сума цього договору відповідно до специфікації - додатку до цього договору № 1 становить 35009,87 грн., в тому числі ПДВ (5834,98 грн.).

Згідно із п. 5.1. договору, поставка товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, з врахуванням особливостей встановлених цим договором. У разі виникнення розбіжностей між текстом договору та термінологією "Інкотермс" перевага надається тексту договору.

Відповідно до п. 5.3. даного договору, постачальник зобов’язується поставити покупцю товар до 30 травня 2015 року. Терміни поставки товару погоджені сторонами у додатку № 2 до цього договору.

Згідно із додатком №2 до договору, позивач зобов’язався здійснити поставку товару в кількості 47,23 куб.м в строк до 30.05.2015, на станцію Рубіжне, отримувач ТОВ "ТРАНСВАГОН".

Згідно із п. 7.2. договору, оплата за товар здійснюється покупцем на підставі цього договору згідно Плану фінансування (додаток № 3 до договору). Покупець сплачує постачальнику вартість поставленого товару та доставки товару в межах суми цього договору але не більше фактичної вартості поставленого товару та фактичної вартості доставки товару відповідно до підтверджуючих документів.

Відповідно до Плану фінансування (додаток № 3 до договору) відповідач здійснює оплату товару наступним чином: 95% від суми договору – протягом 30 календарних днів з дня поставки товару; 5% від суми товару – протягом 45 календарних днів з дня поставки товару).

Кількість отриманого товару при розрахунках сторони визначають кожний місяць на підставі накладних станом на 24-у годину останнього дня місяця, про що сторони підписують акт звірки взаєморозрахунків. Покупець зобов'язаний після надання постачальником Акту звірки, інших документів підписати їх та поставити печатку і в термін не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання документів повернути постачальнику (п. 7.5.).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до "31" грудня 2015 pоку, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору, жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

В обґрунтування заявленого позову, позивач стверджує, що на виконання умов договору, 27.05.2015 на станції Сколе позивач загрузив лісоматеріали необроблені круглі (баланси порода ялина) в кількості 47,23 куб.м на загальну суму 35009,87 грн. та відправив на станцію Рубіжне, в підтвердження чого надав специфікацію №02 від 29.05.2015 і рахунок-фактуру №02 від 29.05.2015, залізничну накладну №36922847 від 29.05.2015 та інформацію про дислокацію і стан вагонів.

Позивач направив на адресу відповідача претензії вих. № 550 від 03.12.2015 та вих. № 346 від 02.09.2017, в яких просив відповідача здійснити оплату заборгованості за договором поставки № 227050 від 27.05.2015 у розмірі 35009,87 грн. у 7 денний строк, з моменту отримання вказаних претензій.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату поставленого товару, то позивачем заявлено про стягнення з відповідача 35009,87 грн. заборгованості за договором поставки товару №227055 від 27.05.2015.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що позивач 29 травня 2015 року на виконання умов договору поставив відповідачеві товар на загальну суму 35009,87 грн. (шляхом направлення на станцію Рубіжне), що підтверджується залізничною накладною за №36922847 від 29.05.2015, специфікацією №02 від 29.05.2015, рахунком-фактурою №02 від 29.05.2015 та інформацією про дислокацію і стан вагонів.

Також згідно із листом начальника станції Сколе вих. 11 від 20.02.2018 позивачем 29 травня 2015 року було відвантажено вантаж у вагоні №68825165, станція призначення Рубіжне, отримувач ТОВ "ТРАНСВАГОН".

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 7.2. та Плану фінансування (додаток № 3 до договору) сторони погодили, що відповідач здійснює оплату товару наступним чином: 95% від суми договору – протягом 30 календарних днів з дня поставки товару; 5% від суми товару – протягом 45 календарних днів з дня поставки товару).

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем поставленого позивачем товару згідно із залізничною накладною за №36922847 від 29.05.2015 на суму 35009,87 грн.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов'язання за договором у сумі 35009,87 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості частково у розмірі 35009,87 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з’ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Національного природного парку "Сколівські Бескиди".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПШЕНИЧНА, будинок 4, ідентифікаційний код 32110708) на користь Національного природного парку "Сколівські Бескиди" (82600, Львівська обл., Сколівський район, місто Сколе, ВУЛИЦЯ КНЯЗЯ СВЯТОСЛАВА, будинок 3, ідентифікаційний код 30405534) заборгованість у розмірі 35009,87 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 05.03.2018.

Суддя                                                                                                     С.О. Турчин