ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018р. Справа № 904/172/18

За позовом: Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича, м. Нікополь

До: Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича , м. Нікополь

Про: стягнення 51 611, 80 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Сологуб А.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Туровський В.І. ( підприємець);

Від відповідача: Горгіладзе С.С. (дов. №73 від 03.03.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Туровський В.І. ( позивач) звернувся до суду з позовом до ФОП Горгіладзе А.С. ( відповідач) про стягнення 51 611, 80 грн. заборгованості за договором №17.01-17 від 17.01.07р. ( укладеного між сторонами).Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов'язків за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.

ФОП Горгіладзе А.С. ( відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що дійсно між сторонами існували договірні відносити щодо поставки товару, однак товар, який був поставлений йому позивачем та який знаходився в приміщенні магазину «Квадратний метр» ( за адресою , м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 32, а ) був захоплений власником нежитлового приміщення, де знаходився цей магазин; факт обмеження доступу відповідача до магазину було встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.11.2012р. у справі №2-695/11; відповідач своєчасно повідомляв позивача про вищенаведені обставини; відповідач не продав жодної одиниці товару , поставленого позивачем, не отримував вигоду. З урахуванням вищенаведеного ( на думку відповідача) позивач повинен звертатися з позовом саме до власника приміщення магазину «Квадратний метр», а не до нього.

Ухвалю суду від 27.02.18р. було закрито підготовче провадження у справі №904/172/18 та справу призначено до судового розгляду по суті 13.03.18р.

До судового засідання 13.03.18р. з'явилися позивач та представник відповідача . Після початку слухання справи по суті позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на його користь 108 756, 52 грн.

Відповідно до приписів п.2. ч.2. ст. 46 ГПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних

вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог вже після початку слухання справи по суті, суд не вбачає правових підстав для її задоволення та залишає її без розгляду.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

17.01.07р. між ФОП Туровський В.І. (постачальник) та ФОП Горгіладзе А.С. (одержувач) укладено договір №17.01-07, відповідно до умов якого постачальник за накладними №11/06-7 від 11.06.07р. на суму 40571, 80 грн. та №25/06-7 від 25.06.07р. на суму 11 040 грн. здійснив поставку покупцю товар ( кондиціонер ЕUROFAN EFR-07CH, в кількості 5 штук, ціною за одну одиницю - 1575, 60 грн., всього на суму 7 878, 00 грн.; кондиціонер ЕUROFAN EFR-09CH, в кількості 8 штук, ціною за одну одиницю -1848, 30 грн., всього на суму 14 786, 40 грн.; кондиціонер ЕUROFAN EFR-12CH, в кількості 6 штук, ціною за одну одиницю -1878, 60 грн., всього на суму 11 271, 60 грн.; кондиціонер WELFAR ASW-H09A4/QA, в кількості 2 штук, ціною за одну одиницю - 1575, 60 грн., всього на суму 3 151, 20 грн.; кондиціонер WELFAR ASW-H12A4/QA в кількості 2 штук, ціною за одну одиницю -1 742, 30 грн., всього на суму 3 484, 60 грн.; кондиціонер BEKO BKH-071 в кількості 2 штук, ціною за одну одиницю -1 680, 00 грн., всього на суму 3 360, 00 грн.; кондиціонер MIDEA MSG-12HR-ION в кількості 2 штук, ціною за одну одиницю -1 960, 00 грн., всього на суму 3 920, 00 грн.; та кондиціонер Samsung HR-09-FAN в кількості 2 штук, ціною за одну одиницю -1 880, 00 грн., всього на суму 3 760, 00 грн.) на загальну суму 51 611, 80 грн. грн. (а.с.11).

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник доставляє товар на склад одержувача м. Нікополь, вул. Електометалургів, 32, магазин «Квадратний метр». Згідно п.3.1. договору загальна ціна договору в гривнях складає сума, отримана постачальником за поставлений одержувачу товар. Оплата товару виконується у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника або за безготівковий розрахунок (п.3.2. договору). Строк кінцевої оплати згідно даного договору передбачає відстрочку оплати 30 (тридцять) календарних днів з моменту реалізації останньої партії товару ( згідно накладних), яка надійшла на склад одержувача (п.3.3. договору). В п.6.1. договору сторони погодили строк дії договору до 31.12.2007р. (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається , що 03.07.07р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією провести звірку (інвентаризацію) залишків поставленого товару (а.с.12)

05.07.07р. позивач у складі комісії прийняв участь у проведені інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися у відповідача в магазині «Квадратний метр». За результатами інвентаризації було складено Інвентаризаційний опис № 01, який підписано відповідачем (а.с.13-23).

15.10.08р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову

угоду до договору № 17.01-07 від 17.01.2007 року, сторони доповнили умови вищезазначеного договору пунктами 3.4., 3.5., 5.3. в наступній редакції: « 3.4.Постачальник в односторонньому порядку має право збільшити розмір поставленого одержувачу товару , але не сплаченого товару, а саме: у зв'язку зі зміною кон'юнктурі ринку грошових ресурсів в Україні - зростанням курсу долара США, Євро до гривні порівняно з курсом, встановленим НБУ на моменту укладення даного договору ( згідно даним НБУ, Мінпромполітики, Мінстата); у зв'язку з зростанням інфляційних процесів, які є базою для цінових змін на споживчому ринку ( згідно даних НБУ, Мінпромполітики, Мінстата) » ; « 3.5.Постачальник направляє одержувачу специфікацію з переліком поставленого та несплаченого товару, яка є вимогою до оплати»; « 5.3.Одержувач на протязі трьох календарних днів з моменту отримання специфікації приймає рішення відносно згоди або незгоди з новими цінами на поставлений товар та повідомляє про це постачальнику». Також додатковою угодою п.6.2. договору викладено в наступній редакції: « 6.2. у випадку , якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати даний договір за місця до його закінчення, договір продовжує свою дію до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по даному договору». (а.с.10).

21.07.2010р. позивач та відповідач підписали специфікацію, згідно якої вартість поставленого за договором але неоплаченого вищезазначеного товару склала 108 756,52 грн. (а.с.29).

В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач поставлений на його адресу товар у встановлений договором строк не оплатив; у зв'язку з чим, за ним станом на цей час рахується заборгованість за вищезазначеним договором в розмірі 51 611, 80 грн.

Під час розгляду цієї справи відповідач підтвердив ( визнав ) фактичні обставини . викладені у позовній заяві , доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав. В той же час, заперечував проти позовних вимог, зазначаючи , що товар, який був поставлений йому позивачем та який знаходився в приміщенні магазину «Квадратний метр» ( за адресою , м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 32, а ) був захоплений власником нежитлового приміщення, де знаходився цей магазин; факт обмеження доступу відповідача до магазину було встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.11.2012р. у справі №2-695/11; відповідач своєчасно повідомляв позивача про вищенаведені обставини; відповідач не продав жодної одиниці товару поставленого позивачем, не отримував вигоду. З урахуванням вищенаведеного ( на думку відповідача), позивач повинен звертатися з позовом саме до власника приміщення магазину «Квадратний метр», а не до нього.

Договір № 17.01-07 від 17.01.07 р. , укладений між сторонами , за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки . Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України) Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Відповідно до приписів ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення; у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності; не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників; відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною; про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу; у разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені; вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою; правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду; обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачем у відзиві на позов визнано фактичні обставини справи; встановлення судом факту порушення відповідачем своїх зобов'язань з оплати поставленого позивачем товару, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Одночасно з наведених вище підстав заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки порушення зобов'язань контрагентами правопорушника ( в даному випадку - власник нежитлового приміщення де знаходився магазин «Квадратний метр» , де зберігався отриманий відповідачем від позивача товар ) не є законною підставою для звільнення ФОП Горгіладзе А.С. від відповідальності за невиконання ним своїх зобов'язань перед позивачем за вищенаведеним договором поставки . Окрім того , ФОП Горгіладзе А.С. не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків , завданих незаконними діями до власника нежитлового приміщення , де знаходився магазин «Квадратний метр» . Аналогічної думки дотримується ВГСУ у свій постанові від 30.08.16 р.у справі № 904/632/15

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 75, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

2. Стягнути з відповідача - Фізичної особи - підприємця Горгіладзе Андрія Сергійовича ( 53200, АДРЕСА_1; іпн НОМЕР_1) на користь позивача - Фізичної особи - підприємця Туровського Владислава Івановича ( 53200, АДРЕСА_2; іпн НОМЕР_2): 51 611, 80 грн. - заборгованості та 1 762, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 16.03.2018