ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа № 922/4692/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат ОСОБА_1

відповідача - адвокат ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 (вх. № 77Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 922/4692/16 (повний текст якого складено 14.12.2017 в приміщенні зазначеного суду суддею Сальніковою Г.І.)

за позовом ПАТ "Харківміськгаз", м. Харків
до ФОП ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення 45637,01 грн.
ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованості за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 від 20.12.2012 у розмірі 45 637,01 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі №922/4692/16, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2017, у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду від 31.10.2017 касаційну скаргу ПАТ "Харківміськгаз" задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 та рішення господарського Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/4692/16 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі №922/4692/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Харківміськгаз" 45637,01 грн. заборгованості та 1378,00 грн. судового збору.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Здійснити перерозподіл судових витрат.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у відповідності до положень ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин, в звязку з цим, правовідносини між позивачем та відповідачем, виходячи із суті відносин, в частині обліку обсягів природного газу, повинні регулюватись Правилами користування природним газом юридичних осіб, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 № 1181 в редакції від 13.09.2012.

Також, апелянт зазначає, що не можна посилатись на акти, складені позивачем під час перевірки газового обладнання як на підставу для проведення перерахунків об'ємів прийнятого-переданого газу, оскільки зазначені акти не було підписано відповідачем, а також не зроблено жодної відмітки про відмову відповідача підписувати вказані акти, що, на думку відповідача, є порушенням п. 3.12.11 Правил № 1181, оскільки тільки підписаний представниками сторін акт може бути підставою для проведення перерахунку. Також, в матеріалах справи відсутній двосторонній акт щодо виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, наявність якого передбачена положеннями п.п. 3.12.3, 3.12.4 Правил користування природним газом для юридичних осіб № 1181 від 13.09.2012, а отже у позивача не було підстав для перерахунку обємів природного газу. Також відповідач зазначає, що в матеріалах справи наявна тільки довідка ДП «Харківський регіональний НВЦ стандартизації, метрології та сертифікації» № ЦСБ 37Б від 03.03.2015, якою встановлено непридатність ЗВТ, але не встановлено, яка саме пломба була пошкоджена, в звязку з цим апелянт зазначає, що відсутність висновку експертизи в матеріалах справи ставить під сумнів підстави для здійснення перерахунку газу, на які посилається позивач.

Крім того, за наслідками вивчення змісту апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що апелянтом в цій скарзі фактично викладено зміст постанови Харківського апеляційного господарського суду по даній справі від 11.07.2017 (була скасована постановою ВГСУ від 31.10.2017), в якій йдеться про те, що при укладенні вказаного договору сторони домовились про врегулювання відноси на підставі, зокрема, Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012р. №1181, тоді як відносини між газопостачальним підприємством та фізичними особами (населенням) споживачами підлягали врегулюванню на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою кабінетом Міністрів України від 09.12.199р № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004р. № 467), яка була чинна на час укладення даного договору. В той же час як сам апелянт зазначає на перших аркушах апеляційної скарги, а саме арк. справи 88 т. 2 , про те, що правовідносин, що склались між сторонами повинні регулюватись Правилами користування природним газом юридичних осіб.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та запропоновано позивачу надати суду відзив на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копій відзивів та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Позивач 18.01.18 за вх. № 619 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2018 призначено справу до розгляду на 08.02.2018.

08.02.2018 представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 922/4371/17 про визнання недійсною технічної угоди від 27.01.2014 про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільчими мережами № 10604.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі N 922/4692/16. Оголошено перерву у розгляді справи до 22.02.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 оголошено перерву у розгляді справи до 01.03.2018.

28.02.2018 позивачем надані письмові пояснення в обґрунтування своїх заперечень

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20.12.2012 між ПАТ "Харківміськгаз" (постачальник) та ФО ОСОБА_3 (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 (далі договір), відповідно до якого постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до умов п. 2.1. договору, договірні обсяги постачання природного газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених в додатку 1 до договору.

Згідно з 2.9 договору, акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником .

Відповідно до пункту 3.2 договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України 27.12.2005 N 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 р. за N 67/11941, а також згідно з технічною угодою та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.

Пунктами 3.4, 3.5 договору передбачено, що постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території обєктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології. Порядок та строки перевірки передбачені технічною угодою. Споживач зобовязаний забезпечити доступ представників постачальника до вузлів обліку, відключаючих пристроїв, газопроводів та газоспоживного обладнання, що розташовані на території споживача. На підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку сторонами складаються щомісяця акти приймання-передачі газу.

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансованими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. Авансовані платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим (п. п. 4.5, 4.5.2, 4.6, 4.6.1, 4.6.3 договору).

Відповідно до п. п. 10.1, 10.1.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Як свідчать матеріали справи, 27.01.2014 між ПАТ "Харківміськгаз" (сторона-1) та ФОП ОСОБА_3 (сторона-2) укладено технічну угоду про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільчими мережами №10604, відповідно до якої сторона-1 зобовязується здійснювати транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі стороні-2 на вході у газову мережу сторони-2, а сторона-2 зобовязується прийняти природний газ та виконувати інші обовязки, передбачені цією технічною угодою (п.1.1 технічної угоди).

Так, відповідно до п. 2.1. технічної угоди, транспортування газу здійснюється згідно планових обсягів договору на постачання природного газу.

Згідно з п. 3.3.2. технічної угоди, відповідальність за належний та технічний (справний) стан комерційних вузлів газу, за своєчасну перевірку ЗВТ, а також за цілісність встановлених пломб несуть власники цих комерційних вузлів обліку газу згідно з чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2016 ПАТ Харківгаз направлено на адресу відповідача лист за № 03/12/2941 із двома примірниками акту приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року, які були підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Враховуючи, що відповідач вказані акти приймання-передачі газу не підписав та не надав обґрунтованої письмової відмови від їх підписання, позивач вважає, що акти приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року є підписаними відповідачем.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "Харківмьськгаз", з огляду на наступне.

20.12.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір на постачання газу, а 27.01.2014 укладена технічна угода.

18.02.2015 представниками позивача для перевірки правильності експлуатації ЗВТ було здійснено вихід до місця знаходження газового обладнання відповідача. Однак, представником відповідача доступу до газового обладнання надано не було, про що складено акт № 22855/15 від 18.02.2015 р.

19.02.2015 при перевірки газового обладнання відповідача було встановлено пошкодження пломби.

Як свідчать матеріали справи, відповідач був попереджений про необхідність зняття газового лічильника на повірку для підтвердження придатності газового лічильника до подальшої експлуатації, про що 19.02.2015 було складено акт.

20.02.2015 представники позивача здійснили виїзд на адресу відповідача для розпломбування та демонтажу лічильника газу на позачергову перевірку, проте у зв'язку із ненаданням доступу для здійснення вказаних дій, складено акт перевірки технічного стану вузла обліку.

26.02.2015 представниками позивача лічильник газу був демонтований для проведення позачергової повірки. При цьому, згідно акту № 23113/15 споживачу було повідомлено про проведення позачергової повірки вузлу обліку.

Відповідно до довідки ДП "Харківський регіональний науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" було встановлено непрацездатність засобу вимірювальної техніки, а саме було встановлено факт пошкодження пломби на відліковому пристрої.

Згідно укладеної між сторонами 27.01.2014 технічної угоди про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами, вбачається, що згідно абз. 3 п. 3.3.2., відповідальність за належний та технічний (справний) стан комерційних вузлів обліку газу, за своєчасну повірку ЗВТ, а також за цілісність встановлених пломб несуть власники цих комерційних вузлів обліку газу згідно з чинним законодавством України.

На виконання п. 3.3.9. підпунктів 3.3.9.1., 3.3.9.2. технічної угоди та п. 5.13.1. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, визначений за допомогою вузла обліку об'єм поданого відповідачу газу вважається недійсним та перерахунки об'єму поданого газу проводяться позивачем у випадках:

- тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт);

- непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу;

- наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

За проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання, починаючи з дати проведення останньої перевірки вузла обліку газу або, якщо таки перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці. Нарахування згідно вказаного пункту проводиться у випадках тимчасової відсутності ЗВТ, непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану вузла обліку газу.

Так, згідно з п.5.7 Правил обліку № 618 від 27.12.2005 засоби вимірювальної техніки мають бути повірені або атестовані в установленому порядку. Власник комерційного вузла обліку газу відповідає за збереження свідоцтв про повірку або метрологічну атестацію ЗВТ та паспортів до ЗВТ.

Відповідно до п. 5.9 Правил обліку № 618 від 27.12.2005 власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку газу та порушення правил його експлуатації, а також за використання ЗВТ з вичерпаним терміном повірки. У разі виявлення на комерційних вузлах обліку газу несправності ЗВТ, витоків газу з імпульсних ліній диференційних манометрів, манометрів, пошкодження пломб або захисних елементів та інше власник комерційного вузла обліку газу має терміново проінформувати про це іншу сторону договору і, за необхідності, вжити заходів для забезпечення функціонування комерційного вузла обліку газу в робочому стані.

Таким чином, власник комерційного вузла (відповідач) є відповідальною особою за технічний стан комерційного вузла обліку газу.

Крім того, відповідно до п. 5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, та п. 3.12.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 № 1181, є господарсько-правовою санкцією для споживачів природного газу, що порушують правила його споживання та не вживають достатніх та необхідних заходів для забезпечення достовірності обліку природного газу.

Як зазначено вище, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках:

- тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт);

- непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу;

- наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п. 5.13.1. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання та п. 3.3.9., 3.3.9.1. технічної угоди, укладеної між позивачем та відповідачем було здійснено перерахунок об'єму протранспортованого газу за період, починаючі контактної доби поточного календарного місяця (01.02.2015) до дати відключення відповідача від системи газопостачання (26.02.2015) у розмірі 6 857 тис. м. куб на загальну суму 51 328,76 грн. За спожитий природний газ у березні 2015 року було нараховано 2 189,27 грн. за спожитий об'єм у розмірі 0,192 тис.м.куб.

Таким чином, з урахуванням оплат здійснених відповідачем 26.01.2015 та 25.02.2015 сума заборгованості лютий, березень 2015 рік складає 45 637,01 грн.

Підставою нарахувань відповідачу об'ємів природного газу згідно вимог п. 5.13. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання та п. 3.3.9., 3.3.9.1 технічної угоди за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання є довідка ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про непрацездатність засобу вимірювальної техніки.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок донарахованих ПАТ "Харківміськгаз" об'ємів природного газу та довідка ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" відповідачем у встановленому законом порядку оскаржена не була, тому дії ПАТ "Харківміськгаз" щодо донарахування об'ємів природного газу є чинними.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "Харківміськгаз" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення 45637,01 грн.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заперечення відповідача фактично зводяться до того, що судом першої інстанції не мав права посилатись на акти, складені позивачем під час перевірки газового обладнання як на підставу для проведення перерахунків об'ємів прийнятого-переданого газу, оскільки зазначені акти не було підписано відповідачем, а також не зроблено жодної відмітки про відмову відповідача підписувати вказані акти, що на думку відповідача є порушенням п. 3.12.11 Правил № 1181, оскільки тільки підписаний представниками сторін акт може бути підставою для проведення перерахунку.

В цьому аспекті колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що такі твердження відповідача позбавлені належної переконливості, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ч. 2 3.12.11 Правил № 1181 акт, підписаний представниками сторін, є підставою для проведення перерахунків обємів прийнятого-переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у підпунктах 3.12.3, 3.12.4 цього пункту або в умовах договору.

У разі виникнення спірних питань щодо змісту акта під час його підписання сторона, яка перевіряється, має право підписати акт із зауваженнями.

У разі відмови представника сторони договору, яка перевіряється, від підписання акта акт підписується тільки представником сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, в односторонньому порядку. В акті робиться відмітка про відмову іншої сторони договору від підписання.

Тобто, підписання зазначених актів є правом відповідача, яким він не скористався.

Відсутність відмітки про відмову іншої сторони від підпису дійсно є дефектом складення акту, який, однак, не тягне недопустимість доказу, оскільки небажання відповідачки реалізувати право підпису не свідчить про підробку або неправдивість доказу. .

Щодо тверджень відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою кабінетом Міністрів України від 09.12.199р № 2246 колегія суддів зазначає, що як свідчать матеріали справи, між ПАТ «Харківміськгаз» та ФЛ ОСОБА_3 20.12.2012 р. було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604. В подальшому ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «Харківміськгаз» з заявою в якій просила вважати її ФОП ОСОБА_3 (код № НОМЕР_1). В судових засідання ФОП ОСОБА_3 не заперечувала проти того, що вона отримувала послуги з газопостачання та розраховувалась за надані послуги саме як ФОП ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В02 № 210576 за інд. номером фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1.

Між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «Харківміськггаз» укладено вищевказаний договір, а не договір про надання населенню послуг з газопостачання, оскільки, об'єкт споживання природного газу ФОП ОСОБА_3, розташований за адресою: м. Харків, вул. Гамарника, 6А виведений із житлового фонду м. Харкова.

Більше того, між сторонами підписаний технічна угода про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014, в якому відповідач визначена як ФОП і остання проти цього ніколи не заперечувала.

І в цьому ж аспекті колегія суддів приймає до уваги, що ціна газу, за якої відповідач отримував його з першого дня існування договірних відносин, визначена саме як ціна газу для комунально-побутового споживача і відповідач проти цієї ціни ніколи не заперечував.

Так, відповідно до п. 3.2. договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618.

З моменту укладення договору (20.12.2012) на підставі п.4.1. ФО ОСОБА_3 сплачувала вартість за отриманий природний газ як комунально-побутовий споживач, а не як споживач, який отримує природний газ для потреб населення.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснювались за цінами, що встановлюються Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики на підставі роздрібних цін на природний газ для комунально-побутових, промислових споживачів і бюджетних установ.

Вартість природного газу згідно п. 4.2. складала 4 725,70 грн. за 1 000 куб. м.

Вартість природного газу для потреб населення у той час була встановлена на підставі Постанови НКРЕ України від 31.03.2011 року № 466 «Про затвердження Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення» та не передбачена для розрахунків за вказаним вище договором.

Твердження представника ФОП ОСОБА_3 про необхідність застосування Наказу № 619 від 27.12.2005 р. «Про затвердження Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» також позбавлені належної переконливості, оскільки застосування цього нормативно-правового акту не передбачено договором. Цей нормативно-правовий акт поширюється лише на відносини які склались на той момент між постачальником природного газу та побутовим споживачем (населенням).

Що стосується питання проведення обов'язкової експертизи то п. 5.12 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання передбачено, що у разі виникнення між сторонами суперечливих питань щодо технічних, у тому числі метрологічних, характеристик ЗВТ сторони мають право вимагати проведення експертної позачергової або повірки ЗВТ територіальними органами Держспоживстандартами України». Доказів звернення апелянта до позивача з заявою або вимогою про проведення вказаної експертизи в матеріалах справи не міститься.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у звязку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 922/4692/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 922/4692/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 06.03.2018

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.