ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

06.03.2018

Справа № 910/2394/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов C.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ заборгованості в розмірі 22 941,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації суми заборгованості за Договором № 0101 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання від 23.03.2015р. в розмірі 22 941,68 грн., з яких 10 252,39 грн. заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 11 690,86 грн. інфляційних втрат та 998,43 грн. 3 % річних. Крім того, заявник просив покласти на боржника судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 грн.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго", суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви між заявником та боржником укладено Договір № 0101 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання від 23.03.2015р., на підставі якого заявником (за його розрахунком) було надано послуги боржнику з центрального опалення на суму 39 836,24 грн., з яких, як зазначає заявник, боржником оплачено 31 815,92 грн. та послуги з гарячого водопостачання на суму 13 008,68 грн., з яких боржником оплачено 10 776,61 грн.

При цьому, матеріали поданої заяви не містять первинних доказів на підтвердження надання боржнику послуг з централізованого опалення на суму 39 836,24 грн., доказів оплати боржником вартості послуг на суму 31 815,92 грн., доказів надання заявником послуг з гарячого водопостачання на суму 13 008,68 грн. та доказів оплати боржником 10 776,61 грн.

Матеріали заяви лише містять рахунок на оплату № 00100/06/2017/2 від 30.06.2017р. вартості послуг з централізованого опалення на суму 8 020,32 грн. та вимогу №21/1/342 від 26.07.2017р. про сплату заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання на суму 9 992,78 грн.

Таким чином, заявником не повністю зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не додано та не вказано переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10 252,39 грн., що є порушенням приписів ч. ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Що стосується видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника 11 690,86 грн. інфляційних втрат та 998,43 грн. 3 % річних, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги заявника щодо стягнення з боржника 11 690,86 грн. інфляційних втрат та 998,43 грн. 3 % річних за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, такі вимоги заявника не відповідають ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з боржника суми основного боргу в розмірі 10 252,39 грн. на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, а щодо стягнення 11 690,86 грн. інфляційних втрат та 998,43 грн. 3 % річних – на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Тоді як, згідно ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 грн. у зв’язку з відмовою в задоволенні заяви, покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 147-148, 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу Публічному акціонерному товариству "Київенерго" за вимогою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості в розмірі 22 941,68 грн. відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                     C.М. Морозов