ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/469/18

Суддя господарського суду Одеської області Степанова Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (03680, м. Київ, вул. ділова, 5, корп.2, ) від 12.03.2018р. (вх.суду№505/18 від 16.03.2018р.) про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» (65091, м. Одеса, вул. Південна, 26, )

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» інфляційних витрат у сумі 162970,12грн.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» рішення Господарського суду Одеської області від 13.03.2012р. по справі №26/17-5204-2011

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Основна заборгованість за договором фінансового лізингу №1263/04/2008 від 03.04.2008р. була стягнута за рішенням Господарського суду Одеської області від 13.03.2012р. по справі №26/17-5204-2011.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» заявлено вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» інфляційних витрат у сумі 162970,12грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 3 статті 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Приймаючи до уваги вищевикладене та необхідність розгляду вимог про стягнення інфляційних витрат окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» інфляційних витрат у розмірі 162970,12грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 150, п.3 ч.1, ч.2 ст.152, ч. 1 ст. 148, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАСТ ЛТД» інфляційних витрат у розмірі 162970,12грн.

Ухвала набрала чинності 19.03.2018р. та може бути оскаржена відповідно до положень ГПК України.

Суддя Л.В. Степанова