ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 місто Дніпро Справа № 904/8713/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 (повне рішення складено 06.12.2017, суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/8713/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", м. Чернігів

про стягнення заборгованості за векселем у розмірі 1000000грн.00коп., відсотків у розмірі 137589грн.04коп. та інфляційної складової у розмірі 555705грн.26коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" солідарно заборгованість за векселем в розмірі 1 000 000,00 грн., 6% річних в розмірі 156 821,92 грн. та інфляційні збитки в розмірі 634 797,09 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 (повне рішення складено 06.12.2017, суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/8713/17:

- позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про стягнення солідарно суми заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000 грн., 6% річних у розмірі 156 821,92 грн. та інфляційних збитків у розмірі 634 797,09 грн. задоволено частково:

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000,00 грн., 6% річних у розмірі 156 821,92грн. та судовий збір в розмірі 17 352,33 грн.;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що на підставі договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стало законним держателем простого векселя №78 від 04.05.2000 номінальною вартістю 1000000,00 грн. з датою предявлення векселя "по предявленню, але не раніше 01.01.2015". Місцевим господарським судом встановлено, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" усіма належними та законними засобами (направляв листи та телеграму з вимогою оплатити вексель, направляв для предявлення векселю уповноважених представників, які не були допущені на підприємство відповідача-2) здійснював заходи з предявлення до оплати ПАТ "Чернігівобленерго" простого векселя №78. ПАТ "Чернігівобленерго" не надано доказів виконання своїх зобов'язань за спірним векселем, не спростувало належного предявлення векселя до платежу, у звязку з чим місцевий господарський суд задовольнив вимоги про стягнення з відповідача-2 суми боргу у розмірі 1000000,00 грн.

Оскільки до індосаменту векселя №78 включено застереження ПАТ "Акцент Банк" "без обороту на мене", тобто індосант звільнив себе від відповідальності за платіж за векселем, з чим погодився новий векселедержатель прийнявши вказаний вексель за наявності такого застереження, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог відносно відповідача-1.

Посилаючись на правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 03.10.2011 у справі №3-91гс11, місцевий господарський суд зазначив про безпідставність застосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України та стягнув 6% річних на підставі статті 48 Уніфікованого закону.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 в частині відмови у стягнення інфляційних у розмірі 634 797,09 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" 634 797,09 грн. інфляційних.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку щодо незастосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України. Оскільки зобовязання за спірним векселем є грошовим, апелянт вважає застосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України законним та обовязковим. Апелянт вважає помилковим посилання місцевого господарського суду на правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 03.10.2011 у справі №3-91гс11, оскільки обставини справи не є подібними.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 24.01.2018.

22.12.2017 до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні 1 000 000,00 грн. заборгованості та 156 821,92 грн. відсотків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не було встановлено предявлення позивачем оригіналу спірного векселю до платежу. Апелянт зазначає, що спірний вексель мав бути предявлений у період з 01.01.2015 по 01.01.2016, в той час як дії щодо здійснення предявлення векселю до оплати вчинялись у лютому 2016 року. Обставини що спірний вексель не був предявлений до оплати встановлений рішенням у цивільній справі №751/2084/15-ц, який безпідставно відхилено місцевим господарським судом. Апелянт зазначає, що застосування норм про стягнення 6% річних можливе лише, якщо вексель містить відповідне застереження. Також, апелянт вважає необхідним проведення судової почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису ОСОБА_1 на бланковому індосаменті із застереженням "без обороту на мене".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 24.01.2018.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у звязку із перебуванням судді Коваль Л.А. у відпустці призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/8713/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №904/8713/17 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 прийняті до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Чередко А.Є.

Розгляд справи був відкладений з 24.01.2018 на 07.02.2018.

07.02.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з отриманням інформації про мінування будівлі суду, евакуації працівників та припинення діяльності суду на час проведення оперативно-слідчих дій та виявлення вибухо-небезпечних предметів у приміщенні суду та на прилеглій території.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 призначені до розгляду у судове засідання на 05.03.2018.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.03.2018, представники апелянтів підтримали свої апеляційні скарги у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечує та вважає рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягнення інфляційних втрат обґрунтованим. Відповідач-2 вважає правильним посилання місцевого господарського суду на правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 03.10.2011 у справі №3-91гс11, а обставини у справах подібні.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" проти апеляційної скарги відповідача-2 заперечує та вважає правильним висновок місцевого господарського суду про предявлення векселю до оплати та невиконання відповідачем-2 обов'язку з оплати. Позивач зазначає, що під час розгляду справи №751/2084/15-ц надавалась оцінка діям приватного нотаріуса, тому місцевим господарським судом правильно відхилені посилання відповідача-2 на вказане рішення.

26.02.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якій проти задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" заперечує та просить в її задоволенні відмовити.

26.02.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-1.

У судовому засіданні 05.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 24.04.2000 між Українським кредитним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі банк) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі підприємство) був укладений договір №Т-102/042000, відповідно до пункту 1.1 якого сторони здійснюють обмін рівноцінних паперів, а саме векселів, зазначених в статті 2 цього договору, на умовах, визначених цим договором.

Вказаний договір не визнаний недійсним в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.1 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 банк зобовязується передати підприємству у власність векселі, перелік яких вказаний у додатку №1, який є невідємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66 715 946,15 грн. Векселі передаються підприємству з бланковим індосаментом протягом десяти банківських днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.4 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 визначено, що підприємство зобовязується прийняти від банку у власність векселі, вказані у додатку №1 до цього договору.

04.05.2000 Український кредитний банк став держателем простого векселя №78, емітованого Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" номінальною вартістю 1 000 000 грн.

Відповідно до змісту простого векселя №78, дата предявлення вказаного векселя - "по предявленню, але не раніше 01.01.2015".

Як вбачається з матеріалів справи, відбулась зміна організаційно-правової форми Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго".

Відповідно пункту 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", товариство є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Український кредитний банк", який є правонаступником прав та обовязків "Українського кредитного банку", який є правонаступником прав та обовязків "Київського приватного банку "Київприватбанк", створеного рішенням установчих зборів та зареєстрованого Національним банком України 30.10.1992 за №127.

Матеріалами справи підтверджується, що "Український кредитний банк" на звороті простого векселя №78 від 04.05.2000 проставив бланковий індосамент на предявника із застереженням "без обороту на мене". Вказаний індосамент підписаний головою правління та головним бухгалтером "Українського кредитного банку" та скріплений печаткою банку. Підпис голови правління ОСОБА_1 визнається та не оспорюється банком.

04.05.2000 на виконання умов договору Українським кредитним банком було передано, а Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" прийнято вексель №78 (номінальною вартістю 1 000 000,00 грн., дата випуску 04.05.2000, із зобов'язанням заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку чи його наказу суму у розмірі 1 000 000 грн., за предявленням, але не раніше 01.01.2015 в м. Чернігів), про що складений акт від 04.05.2000 приймання-передачі векселів до договору.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стало законним держателем простого векселя №78 від 04.05.2000 номінальною вартістю 1 000 000,00 грн. з датою предявлення векселя "по предявленню, але не раніше 01.01.2015".

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направило на адресу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" лист №26-1154/1.2-15 від 17.02.2015, в якому просило сплатити до 12 год. 00 хв. 18.02.2015 прості векселі згідно переліку, зокрема, простий вексель №78 від 04.05.2000.

Направлення вказаного листа на адресу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" підтверджується фіскальним чеком підприємства звязку №088 від 18.02.2015 та описом вкладення у цінний лист з відміткою підприємства звязку (а.с. 14, том 1).

18.02.2015 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направило на адресу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" телеграму №49/1.2-15 від 18.02.2015, з вимогою оплатити 18.02.2015 простий вексель №78. Зазначена телеграма не вручена відповідачу-2, у зв'язку з відмовою від прийому, про що свідчить повідомлення поштової організації.

Також 18.02.2015 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з метою предявлення до платежу простого векселя №78, відрядило до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" начальника сектору департаменту реалізації газу ОСОБА_2, заступника начальника відділу юридичного департаменту ОСОБА_3 та головного фахівця департаменту економічної, промислової, інформаційної безпеки та управління ризиками ОСОБА_4 Факт направлення працівників позивача на адресу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", для предявлення до платежу простого векселя №78, підтверджується посвідченнями про відрядження №1-144, №1-145 та №1-142.

Як вбачається з акту від 18.02.2015 про відмову у допуску повноважених осіб на підприємство для предявлення векселів до платежу, представники Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прибули о 11:30 год. 18.02.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з метою предявлення до платежу від імені Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" оригіналів векселів, зокрема №78; представників Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не було допущено на підприємство Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", що позбавило їх можливості надати для огляду голові правління або іншим повноважним представникам оригіналів векселів та підписання акту предявлення векселів до оплати.

З наведеного вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" усіма належними та законними засобами здійснював заходи з предявлення до оплати Публічному акціонерному товариству "Чернігівобленерго" простого векселя №78.

Причиною виникнення спору є неоплата Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" простого векселя №78.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (надалі "Уніфікований закон", з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також Законами України від 05.04.2001 №2374-ІІІ "Про обіг векселів в Україні" (стаття 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23.02.2006 №3480-І// "Про цінні папери та фондовий ринок", від 06.07.1999 № 826-ХІ// "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", від 06.07.1999 №827-ХІ// "Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 року про врегулюванню деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", від 06.07.1999 № 828-ХІ// "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів" у редакції, чинній на відповідний момент.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до Уніфікованого закону, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є законним векселедержателем, Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" є індосантом, тобто юридичною особою, яка володіла векселем і здійснила передатний напис (відповідно до Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України" 16.12.2002 №508), а Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" є векселедавцем.

Статтею 78 Уніфікованого закону встановлено, що векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. Прості векселі зі строком платежу у визначений строк від пред'явлення повинні бути протягом строків, встановлених статтею 23, пред'явлені векселедавцю для відмітки. Перебіг строку починається від дати відмітки, підписаної векселедавцем на векселі. Відмова векселедавця зробити датовану відмітку повинна бути засвідчена протестом (стаття 25), дата якого є початком строку від пред'явлення.

Згідно з абз. 4 пункту 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 8 червня 2007 року №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" якщо останній індосамент є бланковим або на пред'явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть, якщо останній із них є бланковим. Якщо останній індосамент є бланковим або на пред'явника, законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Законний векселедержатель не зобов'язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними і дійсними. Доведення протилежного - обов'язок особи, якій пред'явлено вимогу за векселем.

У пункті 18 постанови пленуму Верховного суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" зазначено, що за вексельним законодавством прямі боржники це - векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя.

У встановлений строк Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" спірний вексель не оплатило.

Згідно з статті 43 Уніфікованого закону, векселедержатель може обернути свій позов проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні терміну платежу, якщо платіж не був здійснений.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заявлене про солідарне стягнення заборгованості за векселем №78 з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго".

Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є держателем спірного векселя. Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" зобов'язалося заплатити проти цього векселя ЗАТ "Український кредитний банк" чи його наказу 1 000 000,00 грн. В подальшому, ЗАТ "Український кредитний банк" здійснено бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене". Таким чином, зробивши таке застереження, індосант звільнив себе від відповідальності у разі несплати за цим векселем основним боржником.

Відповідно до статті 53 Уніфікованого закону, після закінчення строків, встановлених для здійснення протесту у неакцепті або у неплатежі, держатель втрачає свої права регресу проти індосантів, проти трасанта і проти інших зобов'язаних осіб, за винятком акцептанта.

Таким чином, при настанні строку платежу за векселем, вимога про його оплату може бути заявлена до прямого боржника, а не до боржника, зобов'язаного в порядку регресу. Право регресу інших учасників вексельних правовідносин (окрім векселедавця та аваліста) виникає у держателя векселя тільки за наявності протесту в неплатежі або іншому порушенні, допущенному при обігу векселя прямими боржниками. Без такого протесту регресні боржники не зобов'язані за векселем, крім випадків, коли інше передбачено в цьому документі або прямо встановлено Уніфікованим законом.

Статтею 15 Уніфікованого закону визначено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне.

При вирішенні спорів судам слід враховувати, що у випадку включення до індосаменту застереження "без обороту на мене" чи будь-якого іншого, наслідком якого може бути звільнення індосанта від відповідальності за платіж за векселем, передбаченої вказаною нормою Уніфікованого закону, індосант відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги. Таке застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути предявлені вимоги, передбачені статтями 43 - 49 Уніфікованого закону, тобто зазначена особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязань за векселем (пункт 13 постанови пленуму Верховного суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів").

Враховуючи, що до індосаменту векселя №78 включено застереження "без обороту на мене", тобто, індосант звільнив себе від відповідальності за платіж по векселю, а новий векселедержатель погодився прийняти вексель за наявності такого застереження, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк".

При цьому, прямий боржник за векселем зобовязаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не предявив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що предявила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів, у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його предявлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Кредитор, який не спростував заперечення прямого боржника про відсутність належного предявлення векселя до платежу, вважається таким, що прострочив. До такого кредитора застосовуються наслідки, передбачені статтею 613 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" не надано доказів виконання своїх зобов'язань за спірним векселем, не спростовано належного предявлення векселя до платежу, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення боргу за векселем №78 у розмірі 1 000 000,00 грн. з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго".

Заперечення відповідача-2 про те, що спірний вексель не пред'являвся позивачем до оплати, що також встановлено рішенням суду у справі №751/2084/15-ц, а отже строк оплати за векселем не настав, спростовуються наданими позивачем доказами про те, що Публічному акціонерному товариству "Чернігівобленерго" направлявся лист про оплату векселя, телеграма, від отримання якої відповідач-2 відмовився, а також актом про не допуск представників позивача на підприємство відповідача-2.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вих. №28/918 від 19.02.2015, який адресований приватному нотаріусу ОСОБА_5, про те що векселі, у тому числі №78, не були пред'явлені до оплати. Факт надсилання вказаного листа та його зміст, підтверджує те, що Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" було обізнане про здійснення позивачем заходів, направлених на предявлення до оплати простого векселя №78.

Уніфікований вексельний закон не вирішує питання про те, що саме слід розуміти під пред'явленням. Однак варто зауважити, що пред'явленням вважатиметься будь-яка подія, яка вказує на те, що вимога платежу та векселедержатель стали відомі платнику або ж повинні були стати такими за умови належної та відповідної чинному законодавству поведінки платника. Крім того, належним пред'явленням слід вважати також направлення рекомендованим листом повідомлення про пред'явлення на адресу платника, зазначену у векселі як місце платежу.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" щодо встановлення факту непредявлення спірного векселю до виконання під час розгляду справи №751/2084/15-ц.

Так, предметом розгляду у справі №751/2084/15-ц є визнання недійсними протестів векселів про неоплату та скасування актів про протест простих векселів. Прийняті рішення у вказаній справі ґрунтуються на оцінці дій приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 при здійсненні протестів спірних векселів.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" зазначає про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису ОСОБА_1 на бланковому індосаменті із застереженням "без обороту на мене".

Також Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" подало клопотання про зупинення провадження у справі №904/8713/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/23079/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання індосаменту недійсним, що перебуває у провадженні господарського суду міста Києва.

Клопотання мотивована тим, припинення обов'язку Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" (як правонаступника Українського кредитного банку) нести відповідальність за неоплату за відповідним векселем № обумовлено фактом вчинення індосаменту та цьому векселі із застереженням "без обороту на мене", тому у разі підтвердження Господарським судом міста Києва в межах справи №910/23079/17, що відповідний індосамент був здійснений від імені Українського кредитного банку особою без повноважень, розгляд справи №904/8713/17 необхідно буде здійснювати з урахуванням того, що такий індосамент фактично не звільнив Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" від відповідальності за таким векселем, відповідно, відповідач-1 є солідарно зобов'язаним перед позивачем за неоплату спірного векселя.

Як вбачається із ухвали про відкриття провадження у справі №910/23079/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" обґрунтовані тим, що бланковий індосамент на вказаному векселі підписаний від імені Закритого акціонерного банку "Український кредитний банк" головою правління ОСОБА_1 здійснений від імені цього банку особою без повноважень.

Між тим, під час розгляду справи місцевим господарським судом встановлено, що у Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" не виникає сумнівів стосовно того, що індосамент на простому векселі №78 здійсненим саме Головою Правління Українського кредитного банку ОСОБА_1

При підписанні договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 між Українським кредитним банком та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та наступним обміном цінними паперами, у жодної із сторін не виникло сумнівів стосовно повноважень осіб, якими були підписані документи, зокрема і індосамент на простому векселі №78.

Крім того, з пояснень сторін вбачається, що оригінали договору №Т-116/052000 та акту прийому-передачі векселів за ним знищені як Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" так і Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк". Також є встановленим факт смерті голови правління ЗАТ "Український кредитний банк" ОСОБА_1, що унеможливлює відібрання вільних зразків підпису особи.

Згідно з пунктом 2 абзацу 1 статті 48 Уніфікованого закону векселедержатель може вимагати від особи, до якої пред'явив позов, сплати відсотків, нарахованих на вексельну суму.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні" передбачені статтями 48, 49 Уніфікованого закону відсотки на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову та від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Положеннями статті 48 Уніфікованого закону визначено, що держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

3. витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

З огляду на положення статті 48 Уніфікованого закону, стягнення суми відсотків в розмірі шести, передбачених пунктом 2 цієї статті, не вимагає попереднього узгодження на відміну від відсотків, встановлених пунктом 1 цієї ж статті.

Позивач заявив до стягнення суму 6 відсотків в розмірі 156 821,92 грн., нараховану за період з 19.02.2015 по 30.09.2017, на підставі пункту 2 статті 48 Уніфікованого закону.

Враховуючи наявність прострочення оплати векселю апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення 6 відсотків в розмірі 156 821,92 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 634 797,09 грн. інфляційних нарахованих за період прострочення з 19.02.2015 по 30.09.2017

За приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, право векселедержателя вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, обмежено наступними сумами: (1) сумою неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені; (2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу; (3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати. Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

Цією нормою не передбачено покладення на особу, зобовязану за векселем, інших платежів, зокрема, збитків від інфляції та 3% річних.

Оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та 3% річних у разі прострочення виконання вексельного зобовязання, то стаття 625 Цивільного кодексу України застосуванню не підлягає.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про застосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України та вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 634 797,09 грн. інфляційних.

Крім того, у інформаційному листі від 24.11.2011 №01-06/1642/2011 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" зазначено, що у разі, якщо спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання за рішенням суду, відсутні підстави для застосування до таких правовідносин частини другої статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 03.10.2011 у справі №3-91гс11 (справа №45/211)).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.

Відповідно до пункту 2.4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на час подання апеляційних скарг) за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, станом на час подання апеляційних скарг, підлягав сплаті судовий збір у сумі 29 561,71 грн. (1 791 619,01 грн. х 1,5% х 110%).

При поданні апеляційної скарги (дата подання згідно з поштовим штемпелем на конверті -11.12.2017) Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" сплачений судовий збір у сумі 29 699,35 грн. (сума надмірно сплаченого судового збору складає 137,64 грн.).

При поданні апеляційної скарги (дата подання згідно з поштовим штемпелем на конверті -14.12.2017) Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго") сплачений судовий збір у сумі 29 699,35 грн. (сума надмірно сплаченого судового збору складає 137,64 грн.).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні клопотання про повернення судового збору осіб, які його сплатили (Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго") судовий збір апеляційним господарським судом під час прийняття постанови не повертається, що не перешкоджає зверненню сторонам із відповідною заявою.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8713/17 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 29 561,71 грн. покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 29 561,71 грн. покласти на Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.03.2018.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко