Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року

м. Київ

справа № 908/1245/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл"

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду у складі Мартюхіної Н.О. - головуючого, Агапова О.Л., Будко Н.В. від 17 травня 2017 року

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" на дії Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Історія справи

Короткий зміст вимог скарги

1. У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (далі - позивач, стягувач) звернулося зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС) при виконанні прийнятої у межах даної справи постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (далі - відповідач, боржник) на користь позивача сум заборгованості за кредитним договором. Вимоги скарги полягали у визнанні незаконною бездіяльності ВДВС щодо не передання на електронні торги іпотечного та заставного майна боржника (земельні ділянки із розміщеними на них автозаправними комплексами та обладнанням у місті Краматорську та місті Слов'янську Донецької області); зобов'язанні посадових осіб ВДВС здійснити всі необхідні дії щодо передачі на електронні торги вказаного описаного та арештованого майна боржника.

2. Скарга мотивована тим, що на процедуру реалізації заставного та іпотечного майна боржника не розповсюджуються обмеження, передбачені статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", у зв'язку з не затвердженням у встановленому порядку переліку населених пунктів, у яких проводилась антитерористична операція. При цьому ні Закон України "Про виконавче провадження", ні Закон України "Про іпотеку" не містять прямої заборони на примусову реалізацію іпотечного майна шляхом проведення електронних торгів.

Короткий зміст ухвали, прийнятої судом першої інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року скаргу позивача задоволено.

3.1. Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС щодо не передання на електронні торги іпотечного і заставного майна боржника (дві земельні ділянки з автозаправними комплексами та обладнанням), яке територіально знаходиться у місті Краматорську та місті Слов'янську Донецької області, з посиланням на проведення антитерористичної операції в Донецькій області.

3.2. Зобов'язано посадових осіб ВДВС здійснити всі необхідні дії щодо передачі на електронні торги описаного та арештованого за актами опису від 30 вересня 2016 року № 5171395, № 51713954 вищезазначеного майна боржника.

4. При розгляді поданої скарги суд першої інстанції керувався положеннями Закону України "Про виконавче провадження" у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII (відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону у вказаній редакції) та зазначив, що у даному випадку реалізація іпотечного майна відбувається в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів з боржника - заставодавця на користь стягувача - заставодержателя, а не у зв'язку з виконанням судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких умов порядок реалізації іпотечного майна регулюється виключно нормами Закону України "Про виконавче провадження" у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII без урахування положень Закону України "Про іпотеку".

За таких обставин до правовідносин з реалізації спірного іпотечного майна боржника не підлягають застосуванню обмеження, встановлені статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Короткий зміст оскаржуваної Постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

5. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року скасовано.

5.1. У задоволенні скарги позивача на бездіяльність ВДВС відмовлено.

6. Апеляційний господарський суд виходив з того, що здійснюючи реалізацію майна, яке є предметом іпотеки, державний виконавець зобов'язаний в силу частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" ( у редакції, чинній до 05.10.2016) здійснювати таку реалізацію з урахуванням Закону України "Про іпотеку", яким передбачено спеціальний порядок реалізації іпотечного майна, а саме не на електронних торгах, а шляхом проведення публічних торгів. При цьому такий порядок примусового виконання застосовується незалежно від змісту судового рішення - про звернення стягнення на предмет іпотеки чи про стягнення заборгованості.

7. Проте в силу статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" дію Закону України "Про іпотеку" в частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах (статті 41, 43-47) зупинено на території проведення антитерористичної операції, до якої віднесено міста Краматорськ та Слов'янськ Донецької області (розпорядження КМУ від 02.12.2015 № 1275-р). За таких обставин відсутні правові підстави для передачі державним виконавцем спірного іпотечного майна боржника на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. У жовтні 2017 року позивач подав касаційну скаргу, у якій просить:

8.1. скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року;

8.2. залишити в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

9. Підставою для застосування до процедури примусової реалізації іпотечного майна Закону України "Про іпотеку" є здійснення виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або відповідного виконавчого напису нотаріуса. Проте спірні правовідносини стосуються здійснення виконавчого провадження за судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника - заставодавця на користь заставодержателя, в межах якого примусовій реалізації підлягає усе майно боржника (у тому числі і заставне). У зв'язку з чим така реалізація відбувається на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" без урахування Закону України "Про іпотеку".

10. Отже, судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин обмеження, встановлені статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу

11. На процедуру реалізації спірного іпотечного майна, яка повинна відбуватися на підставі Закону України "Про іпотеку", розповсюджуються обмеження, передбачені статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

12. За змістом пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 6 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 55 Закону № 1404-VIII на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

13. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини 7 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

14. За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

15. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

16. Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною 7 статті 51 Закону № 1404-VIII спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

17. У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону № 1404-VIII, а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку", про що вірно зазначено скаржником в пункті 9 цієї Постанови та підтверджується судовою практикою Верховного Суду України, зокрема в постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-238цс14.

18. У даному випадку державним виконавцем вчинялися дії з виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь іпотекодержателя, а не з виконання судових рішень чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку".

19. Встановивши такі обставини, суд апеляційної інстанції не врахував, що у разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень слід виходити із загальних норм Закону № 1404-VIII. У зв'язку із цим суд безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Закону України "Про іпотеку", що призвело до неправильного вирішення справи.

20. При цьому суд апеляційної інстанції помилково, без урахування пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII, застосував до спірних правовідносин Закон України "Про виконавче провадження" у редакції Закону України від 21.04.1999 №606-XIV, яка до вчинених виконавчих дій застосуванню не підлягає.

21. За таких обставин Верховний Суд вважає правильним викладений в пункті 4 цієї Постанови висновок місцевого господарського суду про не розповсюдження на правовідносини з реалізації спірного іпотечного майна боржника обмежень, встановлених статтею 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки примусове виконання судового рішення у цій справі повинно здійснюватися у порядку норм Закону № 1404-VIII.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Враховуючи вищенаведене, касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню як така, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, а законна та обґрунтована ухвала суду першої інстанції має бути залишена в силі.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року у справі № 908/1245/15-г скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року у справі № 908/1245/15-г залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.