номер провадження справи 35/163/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 Справа № 908/2469/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача - Кравченко О.М., довіреність № б/н від 26.10.2017; Кривицька Т.Ю., довіреність № б/н від 26.10.2017;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Галіч Ігоря Петровича, Запорізька область, Бердянський район, с. Азовське

про стягнення збитків в сумі 14153,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулась до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Галіч Ігоря Петровича про стягнення збитків у розмірі 14153,14 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами: 12.04.2017 на під'їзній колії Бердянського морського торгівельного порту з вини ФОП Галіч І.П. відбувся схід з залізничної колії вантажного вагону № 56655426. Факт пошкодження вагону підтверджується актом форми ВУ-25 М від 12.04.2017 № 79, підписаний Галічем І.П. технічне обслуговування та ремонт вищевказаного пошкодженого вагону було виконано структурним підрозділом «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вартість ремонту склала 14 153,14 грн. з ПДВ. Виставлений на оплату рахунок № 854 від 30.06.2017 відповідач не оплатив, направленні на адресу останнього претензії, останнім залишені без розгляду. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки від витрат на технічне обслуговування та ремонт пошкодженого вагону № 56655426 у розмірі 14 153,14 грн. та накласти арешт на кошти відповідача у розмірі ціни позову та суми судового збору.

08.12.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/163/17 та призначено розгляд справи на 11.01.2018 об 11 год. 00 хв.

Вимогу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про накладення арешту на кошти ФОП Галіч І.П. у розмірі ціни позову - 14 153,14 грн. та судового збору - 1600,00 грн., залишено без розгляду з підстав викладених в ухвалі суду від 11.12.2017.

11.01.2018 господарським суду Запорізької області сторонам направлено повідомлення про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи призначеного на 11.01.2018 об 11 год. 00 хв. та повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 25.01.2018 о 10 год. 30 хв.

25.01.2018 суд ухвалив здійснювати розгляд справи № 908/2469/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче провадження відкладено 22.02.2018р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 19.02.2018р. виправлено описку допущену в резолютивній частині ухвали господарського суду Запорізької області від 25.01.2018р. про відкладення підготовчого засідання у справі № 908/2469/17 зазначивши, що підготовче засідання відкладено на 22.02.2018р. об 11 год. 00 хв.

22.02.2018р. судом проведено підготовче засідання.

В судовому засіданні 22.02.2018р. представники позивача підтримали позовні вимоги, надали до матеріалів справи копії акту звірки взаєморозрахунків та довідки від 29.06.2017р., клопотань чи заяв не заявляли.

Відповідач у судове засідання 22.02.2018р. не з'явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 22.02.2018 відкладено підготовче засідання на 06.03.2018.

Частиною 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК «Оберіг».

Представники позивача в судовому засіданні 06.03.2018 надали заяву про закінчення підготовчого провадження та переходу розгляду справи по суті, яка судом задоволена. Судом закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті.

Представники позивача в судовому засіданні 06.03.2018 підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 06.03.2018 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце призначених судових засідань, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлено наступне.

12.04.2017 на під'їзній колії Бердянського морського торгівельного порту з вини ФОП Галіч І.П. відбувся схід з залізничної колії вантажного вагону № 56655426. Факт пошкодження вагону підтверджується актом про пошкодження вагона форми ВУ-25 М від 12.04.2017 № 79, підписаний відповідальним представником підприємства, організації, винних у пошкодженні вагона Галічем І.П. без заперечень та зауважень.

Технічне обслуговування та ремонт вищевказаного пошкодженого вагону було виконано структурним підрозділом «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вартість ремонту склала 14 153,14 грн. з ПДВ, про що свідчить акт виконаних робіт № 831 від 30.06.2017 та виставлений на оплату рахунок № 854 від 30.06.2017. Вказані акти були отримані відповідачем 11.01.2017, про що свідчать рекомендовані повідомлення, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак доказів сплати вказаного вище рахунку відповідачем матеріали справи не містять.

Позивачем на адресу відповідача направлялись претензії (вих. № 1183 від 24.07.2017, № 1337 від 21.08.2017 з вимогами про погашення суми дебіторської заборгованості в розмірі 14153,14 грн., які були отримані відповідачем 27.07.2017 та 06.09.2017 відповідно.

Відповіді на вказані вище претензії матеріали справи не містять.

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки від витрат на технічне обслуговування та ремонт пошкодженого вагону № 56655426 в розмірі 14153,14 грн.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Статуту залізниць).

У відповідності до положень статті 124 Статуту за пошкодження і втрату вагонів, контейнерів на залізничних під'їзних коліях, у порту, на залізничній лінії, яка будується, під час навантаження або вивантаження засобами відправника або одержувача на станції, за пошкодження чи втрату знімних перевізних пристосувань (піддонів, строп, щитів, печей тощо), що належать залізниці, відправник, одержувач, порт, підприємство (організація) несуть матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов'язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За п. 20 Правил складання актів (п. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за № 567/6855, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

За п. 22 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 16.04.2008 року №443 (далі - Правила користування) сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відповідно до п. 23 Правил користування вартість, ремонту та всі витрати, пов'язані з ремонтом пошкодженого вагона, зазначаються в акті про пошкодження вагона, який надається винній стороні для відшкодування збитків за пошкодження вагона.

Отже, спеціальними нормами законодавства встановлено матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди та визначено її склад.

Посилаючись на статтю 124 Статуту залізниць України та статтю 1166 Цивільного кодексу України, позивач, по суті, заявив вимоги про стягнення з відповідача суми заподіяної шкоди у вигляді витрат на технічне обслуговування та ремонт вагонів.

У відповідності до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки .

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення . невизнання або оспорювання.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до приписів статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Спеціальна норма (стаття 124 Статуту залізниць України) встановлює матеріальну відповідальність для порту у випадках пошкодження вагонів, у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Із змісту калькуляцій вартості виконання ремонту пошкоджених вагонів слідує , що: - вартість виконання ремонту пошкодженого вагону № 56655426 становить 14153,14 грн. разом з ПДВ, з яких: - обов'язкові операції при проведенні технічного обслуговування з відчепленням становить - 302,91 грн.; повна собівартість становить - 8736,50 грн., рентабельність - 3057,78грн.

Враховуючи приписи статті 124 Статуту залізниць України, статті 1166 Цивільного кодексу України суд не знаходить достатньої правової підстави для включення витрат позивача у сумі 302,91 грн. (з технічного обслуговування з відчепленням) та суми рентабельності у розмірі 3057,78 грн. до загальної суми заподіяних збитків .

Так, Правилами технічної експлуатації залізниць України та Правилами з технічного обслуговування з відчепленням, передбачено, що операції при проведенні технічного обслуговування з відчеплення є обов'язковими .

Тобто, витрати підприємства позивача з проведення передбачених Правилами обов'язкових операцій не можуть становити частину суми завданої відповідачем шкоди, оскільки статтею 124 Статуту залізниць України передбачена матеріальна відповідальність виної особи у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Операції при проведенні технічного обслуговування з відчепленням здійснюються залізницею як у випадках пошкодження вагонів так і у всіх інших випадках без виключення. Фактично, проведення огляду, передбаченого у калькуляціях вартості виконаного ремонту пошкоджених вагонів є обов'язком залізниці.

Прибуток показує абсолютний ефект діяльності підприємства без урахування використаних при цьому ресурсів, тому його слід доповнювати показником рентабельності. Ступень прибутковості підприємства і характеризує рентабельність.

Рентабельність - це якісний, вартісний показник, що характеризує рівень віддачі витрат або ступень використання ресурсів, що є в наявності, в процесі виробництва і реалізації продукції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума витрат на ремонт пошкоджених відповідачем вагонів, яка за своєю правовою природою є матеріальною шкодою, завданою відповідачем, повинна становити суму повної собівартості за мінусом вартості витрат залізниці по здійсненню обов'язкових операцій при проведенні технічного обслуговування з відчепленням, та не включати суму рентабельності підприємства.

Враховуючи вищевикладене, розмір фактично заподіяної відповідачем шкоди становить 10792,45 грн. (в т.ч. ПДВ).

Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ти обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 185, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Галіч Ігоря Петровича (юридична адреса: АДРЕСА_1 номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філіії «Придніпровська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) суму 10 792 грн. 45 коп. (десять тисяч сімсот дев'яносто дві грн. 45 коп.) збитків від витрат на технічне обслуговування та ремонт пошкодженого вагону та судовий збір у розмірі 1220 грн. 08 коп. (одна тисяча двісті двадцять грн. 08 коп.). Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 14.03.2018.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Топчій