ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2018 р.Справа № 922/151/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Кісленко Світлани Вікторівни(АДРЕСА_1)
до Нововодолазької селищної ради (63202, Харківська область, Харківський район, смт. Н. Водолага, вул. Донця Григорія,14)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Кісленко Світлана Вікторівна звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Нововодолазької селищної ради , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 142283,0грн. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг №15 від 14.09.2017 щодо оплати вартості ремонту поточного ремонту дорожнього покриття.

27.02.2018 року від позивача, через канцелярію суду (вх.№5442) надійшла заява про зменшення позовних вимог , в якій позивач зменшив позовні вимоги до 49971,0грн.

Ухвалою господарського суду від 27.02.2018 року прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №5442) в порядку ст.46 ГПК України. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14 березня 2018 року о 10:30 год.

27.02.2018 року від Фізичної особи - підприємця Кісленко Світлани Вікторівни, через канцелярію суду (вх.№5486) надійшла заява в якій остання підтримує зменшені позовні вимоги у повному обсязі, просить суд розглядати справу за наявними в матеріалах справи документами за відсутністю позивача.

27.02.2018 року від Нововодолазької селищної ради ,через канцелярію суду надійшла заява (вх.№54850) про визнання боргу та розгляд справи за відсутністю відповідача.

У судове засідання 14.03.2018 року представники сторін не з'явились, уповноважених представників у судове засідання не направили.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчать матеріали справи, 14.09.2017 між Нововодолазькою селищною радою та Фізичною особою-підприємцем Кісленко Світланою Вікторівною було укладено договір №15 від 14.09.2017 року за змістом якого Виконавець (надалі-позивач) зобов'язався у 2017 році надати послуги (у відповідності до ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013; ДБН А.2.2-3:2014 затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 року №163) - поточний ремонт дорожнього покриття вул. 14 Вересня в смт Нова Водолага, а Замовник (надалі-відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити послуги. (п.1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна його становить 49971,0 грн., ПДВ - не передбачено.

Пунктом 4.1. сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником послуг згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форма №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №КБ-3, після їх підписання, шляхом здійснення безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно пункту 6.1.1 договорів замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отримані послуги.

Датою надання послуг є дата, вказана у акті прийому-передачі наданих послуг, підписаному представниками Виконавця і Замовника.

На виконання умов договорів виконавцем зобов'язання за договором виконано у повному обсязі, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №15/1 від 03.10.2017 .

Вищевказаний акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 142 283,00 грн. був прийнятий, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками без будь-яких претензій, зауважень та заперечень, щодо якості наданих послуг.

Натомість, як зазначає позивач, відповідач на час розгляду справи у суді оплату за надані послуги не здійснив.

Позивач 07.11.2017 звернувся до відповідача з вимогою про необхідність протягом місяця з дати отримання претензії здійснити погашення виниклої заборгованості на що відповідач листом вих.№2285 від 16.11.2017 пояснив, що не має можливості сплатити заборгованість у визначений договором термін у зв'язку із відсутністю планів бюджетного фінансування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 даного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором про надання послуг №15 від 14.09.2017 щодо оплати вартості ремонту поточного ремонту дорожнього покриття в розмірі 49971,0грн. належним чином доведений, документально підтверджений на суму 49971,0 грн. ( з урахуванням зменшених позовних вимог) і відповідачем визнаний, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 49971,0 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача з врахуванням розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності, у резолютивній частині рішення також вказується про повернення судового збору.

Зменшення розміру позовних вимог, згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", є підставою для повернення відповідної суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Частинами 2 та 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи, під час звернення позивача з позовом до суду розмір позовних вимог складав 142283,0 грн. і сплачена згідно квитанції№0.0.946323938.1 від 22.01.2018 сума судового збору становила 1762,0 грн. (1,5% від суми позову).

Під час підготовчого провадження позивачем зменшено, а судом прийнято зменшення розміру позовних вимог до 49971,0 грн., відповідно, сума судового збору з урахуванням зменшення становить 618,83 грн. (1,5% від суми позову).

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що надмірно сплачений позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду Харківської області судовий збір в розмірі 1143,17 грн. згідно квитанції№0.0.946323938.1 від 22.01.2018 підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь позивача, після надходження до суду відповідного клопотання позивача .

Керуючись ст.ст. 130, 185, 232, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (зменшені) задовольнити повністю.

Стягнути з Нововодолазької селищної ради (63202, Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, вул. Донця Григорія, 14, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кісленко Світлани Вікторівни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 )- заборгованість за договором про надання послуг № 15 від 14.09.2017 у розмірі 49971, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 618,83 грн.

Повернути Фізичній особі -підприємцю Кісленко Світлані Вікторівні (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у в сумі 1143,17 грн. згідно квитанції№0.0.946323938.1 від 22.01.2018року оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.03.2018 р.

Суддя О.О. Присяжнюк