ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2493/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судового засідання Одеського апеляційного господарського суду №7

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Лашина В.В., Будішевської Л.О.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2017 р.

по справі № 916/2493/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв

до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса

про стягнення 34 932,75 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1

час та місце ухвалення рішення: 18.12.2017 р., 11:53 год., м. Одеса, проспект Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, зал судових засідань № 2

повний текст складено та підписано: 22.12.2017 р.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв: ОСОБА_2, ОСОБА_3

від Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2018 р. у складі колегії суддів: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Лашина В.В. та Жекова В.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ.

В звязку зі звільненням судді учасника колегії ОСОБА_5, на підставі розпорядження в. о. керівника апарату суду від 13.03.2018 р. № 301 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.03.2018 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Лашин В.В., Будішевська Л.О.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 р. апеляційну скаргу Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2017 р. по справі № 916/2493/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Лашина В.В., Будішевської Л.О.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В жовтні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 34 932,75грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв зазначає, що ним як вантажовідправником та вантажоодержувачем за залізничною накладною від 28.06.2017 р. № 33626334 (основною) та від 28.06.2017 р. № 33631078 (досильною) було відвантажено насипом вантаж (насіння кукурудзи) у вагон № 95754313.

06.07.2017 р. на станції Миколаїв - Вантажний складено акт загальної форми № 2541, яким зафіксовано, що у вагоні № 95754313 в середньому люці затиснуте зерно, на підставі чого складено комерційний акт від 07.07.2017 р. № 415207/50 про нестачу вантажу у кількості 7 750 кг та зазначено, що вагон справний.

Комерційний акт підписаний вантажоодержувачем із зауваженнями, які полягають в тому, що вагон прибув технічно несправний, у першому та середньому люках виявлені зазори, що виникли внаслідок механічного пошкодження, у звязку з чим люки закриті нещільно, наявні ознаки течі вантажу, всередині вантажу дві порожнини, що підтверджується актом РТПП Миколаївської області та протоколом огляду місця події слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2017 р.

Позивач, з посиланням на належне завантаження ним вантажу, вважає винною у нестачі вантажу залізницю, оскільки наявність порожнини всередині вантажу та затиснутих зерен кукурудзи у розвантажувальних люках свідчить про течію (виникнення нестачі) вантажу під час його перевезення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.12.2017 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням, Регіональна філія Одеської залізниці м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ оскаржила його до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на неповне дослідження місцевим господарським судом обставин справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Також відповідач зазначає, що судом першої інстанції не правомірно прийнято до уваги довідку позивача щодо вартості насіння кукурудзи, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв у наведеній довідці визначену максимальну ринкову вартість насіння за 1 тонну.

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв в поданому відзиві, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв, що є вантажовідправником та вантажоодержувачем, завантажило у вагон № 95754313 насипом вантаж насіння кукурудзи у кількості 65 500 кг та передало відповідачу, для перевезення, що підтверджується залізничними накладними від 28.06.2017 р. № 33626334 (основна) та від 28.06.2017 р. № 33631078 (досильна).

07.07.2017 р. здійснено переважування вантажу у вагоні № 95754313 на справних 150 тонних вагах № 1370612 (повірка від 23.06.2017 р.) в присутності ДСМ Ліпської, агента ком. ОСОБА_6, слідчого Заводського відділу поліції ОСОБА_7, ВОХР ОСОБА_8, ОВР ОСОБА_9, представника вантажоодержувача ОСОБА_10 та встановлено нестачу вантажу у кількості 7 750 кг.

Також 07.07.2017 р. на станції Миколаїв - Вантажний складено акт загальної форми № 2541, яким зафіксовано, що у вагоні № 95754313 в середньому люці затиснуте зерно, на підставі чого складено комерційний акт від 07.07.2017 р. №415207/50 про нестачу вантажу у кількості 7 750 кг.

Зі змісту комерційного акту вбачається, що вагон прибув по досильній накладній № 33631078, зі справними ЗПП № Т9256465, № Т926466, № Т926467, № Т926469, № Т926461, № Т926470, № Т926468, на верхніх та нижніх розвантажувальних люках у середньому розвантажувальному люці виявлено затиснення зерна.

Комерційний акт від 07.07.2017 р. № 415207/50 підписаний позивачем, як вантажовідправником та вантажоодержувачем із зауваженнями, які полягають в тому, що вагон прибув технічно несправний, у першому та середньому люках виявлені зазори, що виникли внаслідок механічного пошкодження, у звязку з чим люки закриті нещільно, наявні ознаки течі вантажу, всередині вантажу дві порожнини, що підтверджується актом РТПП Миколаївської області та протоколом огляду місця події слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2017 р.

Наявність порожнини всередині вантажу та затиснутих зерен кукурудзи у розвантажувальних люках свідчить про течію (виникнення нестачі) вантажу під час його перевезення.

Згідно акту від 07.07.2017 р. № 33 про технічний стан вагону, складеного станцією Миколаїв Вантажний, вагон № 95754313 технічно справний, втрата вантажу неможлива.

Крім того, в якості доказу нестачі вантажу позивачем надано акт експертизи Торгово-промислової палати Миколаївської області від 10.07.2017 р. №120-0994, зі змісту якого вбачається, що за результатами зовнішнього огляду вагону встановлено, що у вагоні з протилежного боку від штурвалів в нижній частині кутів першого від сходів і середнього розвантажувальних люків з правого боку в місті зєднання кришки і бункера виявлені ідентичні зазори шириною 8 мм та 10 мм, відповідно, завдовжки близько 200 мм, в яких є затиснуті зерна кукурудзи, при незначному впливі відбувається розсипання зерна.

При знятті пломб у присутності експерта на завантажувальних люках, при огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки виявлено, що між 1і 2 та 2 і 3 люками від сходів є поглиблення у вантажі у вигляді воронки (порожнини) максимально завглибшки візуально близько 1 1,2 м з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу, у бік першого від сходів та середнього розвантажувальних люків з протилежної сторони від штурвалів та наявних зазорів з затиснутим зернами кукурудзи.

Також, у висновку експерта зазначено, що при зважуванні і огляді вагону № 95754313 за непорушеними пломбами відправника, завантаженого зернами кукурудзи, фактична маса нетто складає 55 750 кг, що на 7 750 кг менше, проти даних, вказаних у накладній № 33626334.

Нещільність закриття двох розвантажувальних люків не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

Судом першої інстанції сказаний акт експертизи до уваги не прийнято, оскільки наданий позивачем акт експертизи від 10.07.2017 р. № 120-0994, складений Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області не містить підписів представників відповідача.

24.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв звернулось до відповідача з претензією № 9861/3-17/27 про повернення вартості нестачі вантажу у вагоні № 95754313.

Листом від 15.08.2017 р. № Н31-01/452 відповідач відмовив у її задоволенні, оскільки заявником до претензії не додана довіреність на право її підпису в.о. генерального директора ОСОБА_11 на період відрядження з 24 по 25 липня 2017 р. директора Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв з посиланням на ст.130 Статуту Залізниць.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1998 р. № 457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

При цьому, придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

За приписами ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 2 ст. 306 Господарського кодексу України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно з ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 310 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення та припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

За змістом ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж, зокрема, надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (пункт „а).

За умовами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Ст. 129 Статуту залізниць України встановлені обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Враховуючи той факт, що вантаж зерна кукурудзи було прийнято відповідачем до перевезення без будь-яких зауважень, що підтверджується залізничними накладними від 28.06.2017 р. № 33626334 (основна) та від 28.06.2017 р. № 33631078 (досильна), відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, згідно зі ст. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи наявний лист Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» від 28.07.2016 р. № 50-01-36/1337 в якому зазначено, що відповідно до конструкторської документації на механізм розвантаження вагону для зерна та вагону для цементу при зачинених кришках розвантажувальних люків проміжки (щилини) між гумовим ущільнювачем і кришкою для вагону - зерновозу не допускається по всьому периметру місця ущільнення. Гумові ущільнювачі розвантажувальних люків повинні забезпечувати щільне прилягання кришок за всім периметром, виключаючи можливість висипання на колію та попадання атмосферних опадів всередину кузову вагону.

Також з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується несправність вагону №957554313 у технічному та комерційному відношеннях, що не дозволяє схоронне транспортування вантажу насіння кукурудзи, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що відповідальність за нестачу вантажу у кількості 7 750 кг покладається на перевізника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не доведено наявність будь-якої з підстав звільнення його від відповідальності за нестачу вантажу, передбачених положенням ст. 111 Статуту залізниць України, оскільки жодних зауважень щодо технічного стану з боку перевізника під час прийняття завантаженого вагону до перевезення не було, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що судом першої інстанції неправомірно прийнята до уваги довідка позивача про вартість однієї тони насіння кукурудзи, оскільки ст. 115 Статуту залізниць України встановлено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв від 21.07.2017 р. №9801/5-17/27 станом на 28.06.2017 р. вартість однієї тони кукурудзи, що перевозилась за досильною накладною від 28.06.2017 р. №33631078 у вагоні № 95754313 складала 4700 грн.

З огляду на те, що відправником вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН м. Миколаїв місцевий господарський суд цілком правомірно прийняв довідку від 21.07.2017 р. № 9801/5-17/27 щодо визначення вартості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на наявність доказів, що підтверджують несправність вагону у технічному та комерційному відношеннях, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позову є цілком правомірним та обґрунтованим.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують викладеного, а відтак підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 267-282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2017 р. по справі № 916/2493/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 19.03.2018 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: В.В. Лашин

ОСОБА_12