РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2018Справа № 910/19997/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1 (42700, АДРЕСА_1)

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04119, м. Київ, пров. Несторівський 3-5)

про стягнення заборгованості по сплаті дивідендів 8 242, 92 грн. та моральної шкоди на суму 8 000, 00 грн.

Представники сторін:

позивача не з'явився

від відповідача Жила М.І. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості по сплаті дивідендів 8 242, 92 грн. та моральної шкоди на суму 8 000, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що згідно сертифікату іменних акцій серії НОМЕР_2 йому належать 63 акції відповідача, проте протягом 2013-2017 років позивачу не виплачувалися дивіденди від відповідача, що і стало підставою звернення до суду з відповідним позовом .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 порушено провадження по справі, розгляд призначено на 06.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 20.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2017 суд ухвалив розглядати справу № 910/19997/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 за № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, підготовче засідання призначено на 24.01.2018.

09.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача і якій були надані пояснення щодо заявлених позовних вимог та в яків позивач також просив суд розглядати справу без його участі.

10.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 07.02.2018.

02.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відзив.

У зв'язку з перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному судове засідання призначене на 07.02.2018 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 справу призначено до розгляду на 21.02.2018.

У даному судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Позивач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, докази отримання повідомлення у суду відсутні.

У судовому засіданні 21.02.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п.п. 1.1. та 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (затверджений Протоколом № 21 від 22.03.2011 рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"; державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.03.2011, номер запису 6002352) Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

Так, відповідно до п. 3.1. Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України.

Пунктом 3.3. Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

Відповідно до п. 6.1. Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства.

Згідно з п. 6.18. Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує про те, що як йому стало відомо та підтверджується листом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" мало місце нарахування належних до виплати дивідендів, як зазначає позивач, в аналогічній справі за зверненням власника іменних простих акцій Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" надало інформацію, що акціонерам держателям простих іменних акцій Товариства було нараховано дивіденди за 2007 та 2010 роки, розмір яких склав 1 437, 66 грн. та 922, 32 грн. та як зазначив позивач з вказаних сум відповідно до податкового законодавства України був утриманий податок з доходів фізичних осіб.

Разом з тим, як зазначає позивач в 2015 році на 63 штуки простих іменних акцій Товариства було нараховано дивіденди за 2011-2014 роки, розмір яких склав 2 534,49 грн. (за 2011), 1 658, 79 грн. (за 2012), 220, 50 грн. (за 2013) та 1 469, 16 грн. (за 2014) з вказаних сум відповідно до податкового законодавства України також був утриманий податок з доходів фізичних осіб та військовий збір.

В той час, як вказує позивач, незважаючи на те, що нібито на його користь сплачені дивіденди, з яких сплачені податки, він сам нічого не отримував.

Як стало позивачу відомо із листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 24.07.2017 за вих. № 13/05, що комісією у відношенні до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та його посадових осіб за порушення строків виплати дивідендів акціонерам товариства неодноразово застосовувались заходи реагування, передбачені Законом України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" та Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з тим, що заходи реагування не призвели до усунення порушень прав акціонерів, комісією по відношенню до відповідача прийнято рішення від 18.08.2016 № 859 відповідно до якого товариству необхідно було у термін до 30.12.2016 усунути порушення вимог законодавства про цінні попери, а саме порушення прав акціонерів на отримання дивідендів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" та протягом п'яти робочих днів з моменту усунення порушень повідомити комісію про виконання даного рішення.

У вказаному листі також вказувалось про те, що інформація про виплату дивідендів акціонерам Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до комісії не надходила, що свідчить про невиконання вимог комісії від 18.08.2016 за № 859.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 63 іменних акцій, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією сертифікату серії НОМЕР_2.

Приписами статті 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

Дивідендом є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства (ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства").

Рішенням загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 18 від 26.01.2010, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2007 рік: сума чистого прибутку за підсумками фінансово-господарської діяльності, що складає 1 237 946 000, 00 грн. розприділено наступним чином, 1 237 494 598, 20 грн. спрямовано на виплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 22, 82 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Виплату дивідендів за 2007 рік розпочати 29.01.2010 та закінчити 01.08.2011.

Рішенням загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 20 від 25.02.2011, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2010 рік: сума чистого прибутку, складає 2 646 287 000, 00 грн.; 30, 00073 % від суми чистого прибутку, що становить 793 905 386, 40 грн. направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 14,64 грн., а решту чистого прибутку спрямовано на поновлення обігових коштів та технічне переобладнання Товариства. Виплату дивідендів здійснити у строк з 01.03.2011 по 31.12.2011. Затверджено наступний порядок виплати акціонерам дивідендів за підсумками 2010 року: дивіденди виплачувати пропорційно до загальної кількості належних акціонеру акцій на дату початку виплати дивідендів, тобто на 01.03.2011.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 22 від 10.10.2014, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку:

- за 2011 рік: 2 181 892 000,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО); 2 181 612 957, 30 грн., що складає 99, 99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- за 2012 рік: 1 428 110 724, 00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ); 1 427 836 668, 30 коп., що складає 99, 98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26, 33 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014 рік. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

- за 2013 рік: 189 886 355,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ); 189 799785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014 р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 23 від 22.07.2015, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2014 рік:

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99, 9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23, 32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк до 03.10.2015, виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 по 03 жовтня 2015. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Так, відповідно до п. 6.20 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6.21 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківський рахунок, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Пунктом 6.22 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Статтею 30 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів АТ у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту АТ у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим частини другої статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами.

У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у АТ виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" для кожної виплати дивідендів наглядова рада АТ встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, не може передувати даті прийняття рішення загальними зборами про виплату дивідендів. Перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів за привілейованими акціями, має бути складений протягом одного місяця після закінчення звітного року.

Отже, право на виплату дивідендів виникає у акціонера тільки у разі перебування його у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів.

Позаяк, із поданих 06.12.2017 та 10.01.2018 відзивів на позов вбачається, що відповідно до положень Податкового кодексу України відповідачем було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5%, від нарахованих сум, зокрема: 71, 88 грн. (за 2007 рік), 46, 12 грн. (за 2010 рік), 126, 72 грн. (за 2011 рік), 82, 94 грн. (за 2012 рік), 11, 03 грн. (за 2013 рік), 73, 46 грн. (за 2014 рік), а також військовий збір, що становить 1,5%, у сумі 38, 02 грн. (за 2011 рік), 24, 88 грн. (за 2012 рік), 3, 31 грн. (за 2013 рік) та 22,04 грн. (за 2014 рік), у підтвердження чого було долучено до матеріалів справи копії відповідних платіжних доручень, витягів з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Так, відповідно до п. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.5.2 Податкового кодексу України ставка податку у розмірі 5 відсотків встановлюється для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Відповідно до п. 168.1.5 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 16-1 розділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано здійснено утримання та сплату до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованого щодо загальної суми дивідендів, нарахованих акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - ОСОБА_1

Івановичу за 2007 - 2014 роки.

А відтак, судом встановлено, що позивачем було допущено помилку при розрахунку сум дивідендів, що підлягають виплаті. А саме, не були враховані, вказані самим же позивачем в поданій позовній заяві сум, утриманих та сплачених до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1, 5% військового збору.

Так, за розрахунком суду на отримання дивідендів на належні акції Товариства виплаті позивачу підлягають:

за 2007 рік - в сумі 1 365, 78 грн.;

за 2010 рік - в сумі 876, 20 грн.;

за 2011 рік - в сумі 2 369, 75 грн.;

за 2012 рік - в сумі 1 550, 97 грн.;

за 2013 рік - в сумі 206, 16 грн.;

за 2014 рік - в сумі 1 373, 66 грн.

Таким чином, загальна сума, яка мала б бути виплачена позивачу склала б 7 742, 52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з огляду на визначений у Протоколі № 22 від 10.10.2014 строк виплати Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" дивідендів за 2011 - 2013 роки - з 20.10.2014 по 10.04.2015, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був виплатити позивачу дивіденди у розмірі 4 126, 88 грн. у строк до 10.04.2015 (включно).

У свою чергу, дивіденди за 2014 рік у розмірі 1 373, 66 грн., з урахуванням визначеного у Протоколі загальних зборів № 23 від 22.07.2015 строків виплати дивідендів за 2014 рік, мали бути виплачені відповідачем у строк до 03 жовтня 2015 (включно).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Разом з тим, 06.12.2017 у засіданні відповідачем були подані заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача в частині стягнення дивідендів за 2007 та 2010 роки, дані заяви також були подані 10.01.2018 до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року)

Як встановлено судом, виплату дивідендів за 2007 рік було розпочато 29.01.2010 та закінчено 01.08.2011, а відтак, перебіг позовної давності розпочався з 02.08.2011 у відповідності до ст. 253 Цивільного кодексу України та відповідно та у відповідності з ч. 1. ст. 254 вказаного кодексу - закінчився 02.08.2014.

Що стосується виплати дивідендів за 2010 рік, то вказану виплату було розпочато 01.03.2011 та закінчено 31.12.2011, а відтак, перебіг позовної давності розпочався з 01.01.2012 у відповідності до ст. 253 Цивільного кодексу України та відповідно та у відповідності з ч. 1. ст. 254 вказаного кодексу - закінчився 01.01.2015.

Отже, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги заявлені Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, а також, враховуючи те, що у поданій позивачем 09.01.2018 заяві не було обґрунтовано та не доведено належними доказами поважності причин пропущення строку позовної давності, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення дивідендів, зокрема за 2007 рік в сумі 1 365, 78 грн. та за 2010 рік в сумі 876, 20 грн.

Крім того, судом встановлено, що наявність та обсяг заборгованості (за врахуванням здійсненого судом розрахунку належної до виплати суми) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не був спростований відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів виплати позивачеві дивідендів за 2011 - 2014 роки, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів підлягають частковому задоволенню, а саме, в розмірі 5 500, 54 грн.

При цьому, суд вважає доводи відповідача стосовно того, що право на отримання дивідендів повинно бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку (дивідендів) акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого права, є необґрунтованими з огляду на те, що позивач не зобов'язаний звертатись до відповідача із заявою про виплату дивідендів, оскільки, положеннями чинного законодавства такого обов'язку не встановлено.

Так, обов'язки учасників товариства визначені у ст. 11 Закону України "Про господарські товариства", і серед них відсутній обов'язок акціонера висувати до емітента письмову вимогу щодо отримання нарахованих дивідендів. Крім того, законодавство не передбачає обов'язку акціонера звертатися з вимогою про виплату дивідендів до акціонерного товариства і не встановлює строків такого звернення.

Отже, обов'язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових умов покладено на відповідача у встановлений у рішенні загальних зборів строк, у даному випадку з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Крім того, суд вказує про те, що відповідачем під час розгляду справи не надано суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про те, що позивач не є акціонером відповідача та відповідно право позивача на отримання дивідендів не було порушено та не підлягає відновленню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 8 000, 00 грн., то суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Як було вказано ОСОБА_1, віє інвалідом 2 групи, а несплата дивідендів позначилася на його стані здоров'я, яка проявилась у нервових хвилюваннях.

Позаяк, суд вказує, що скільки, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат немайнового характеру, а також доказів наявності причинного зв'язку між понесеною ним шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, то за висновками суду вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04119, м. Київ, пров. Несторівський 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 (42700, обл. Сумська, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість по виплаті дивідендів в розмірі 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. 54 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04119, м. Київ, пров. Несторівський 3-5; ідентифікаційний код 00135390) в дохід державного бюджету України судовий збір в розмірі 541 (п'ятсот сорок одна) грн. 83 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.03.2018

Суддя Д.О. Баранов