номер провадження справи 27/148/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 Справа № 908/2390/17

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача: Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, 12)

про стягнення 22 873 грн. 57 коп.

представник позивача: ОСОБА_1, дов. № 14-68 авыд 14.04.2017 р.

представник відповідача: ОСОБА_2, дов. № 2 від 02.01.2018 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, Запорізька область, м. Вільнянськ про стягнення пені в розмірі 8 918 грн. 02 коп., 1 647 грн.74 коп. 3% річних, 12 307 грн. 81 коп. втрат від інфляції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2017 р., справу № 908/2390/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 30.11.2017 р. порушено провадження у справі № 908/2390/17 присвоєно справі номер провадження 27/148/17 та призначено судове засідання на 19.12.2017 р.

В судовому засіданні 19.12.2017 р. суддею оголошено, що з 15.12.2017 р. господарськими судами здійснено перехід на нову редакцію Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів який набрав чинності 15.12.2017 р., внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та викладено його в новій редакції.

За приписами п. 9 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до норм чинного господарського процесуального Кодексу України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 24.01.2018 р.

Ухвалою суду від 24.01.2018 р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 20.02.2018 р.

20.02.2018 р. сторони звернулись до суду з письмовою заявою про початок розгляду справи по суті в порядку статті 183 частина 6 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині 2 ст. 182 ГПК України, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Заява сторін про початок розгляду справи по суті судом прийнята на підставі статті 183 ч. 6 ГПК України.

20.02.2018 р. судом розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 20.02.2018 р. оголошено перерву на 06.03.2018 р., про що винесено ухвалу в порядку статті 216 ГПК України.

У судовому засіданні 06.03.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

06.03.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах викладених у позовній заяві. Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 р. позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 168 834 грн. 12 коп. Однак, оплату за поставлений природний газ відповідач здійснював не своєчасно, чим порушив умови договору, в результаті чого позивачем нараховано до стягнення суму пені в розмірі 8 918 грн. 02 коп., 1 647 грн.74 коп. 3% річних, 12 307 грн. 81 коп. втрат від інфляції.

Представник відповідача заперечив проти заявленого позову, на підставах викладених у письмових запереченнях (містяться в матеріалах справи). Зазначив, що дійсно 22.11.2013 року між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та ОВУЖКГ м. Вільнянська укладений договір на купівлю - продаж природного газу № 472/14 - ТЕ 13. На виконання умов договору та додаткових угод позивач поставив протягом 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1168834,12 грн., що підтверджується актами прийняття - передачі природного газу. В 2015 році Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з аналогічним позовом до господарського суду Запорізької області про стягнення з ОВУЖКГ м. Вільнянська у тому числі пені, 7 % штрафу, витрат від інфляційних процесів, 3% річних. Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 року по справі № 908/5265/14 вище зазначені позовні вимоги частково задоволені: стягнуто з ОВУЖКГ м. Вільнянська 3% річних, втрат від інфляції, судовий збір, в іншій частині позову відмовлено. Однак вказане рішення було скасовано постановою Харківського апеляційного суду № 908/5265/14 від 20.04.2015 р. Постановою ВГСУ від 22.07.2015р. у справі № 908/5265/14 постанову Харківського апеляційного господарського суду № 908/5265/14 від 20.04.2015 р. залишено без змін. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004 року порушено провадження у справі № 21/124 про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 16.06.2004 року по 17.12.2015 року до прийняття господарським судом Запорізької області ухвали по справі № 21/124-19/42/09-21/34/09-5009/2589/12 про затвердження звіту керуючого санацією та припинення провадження у справі. Таким чином мораторій на задоволення вимог кредиторів, діяв у період з січня по грудень 2014 року, саме за цей час позивач намагається стягнути з ОВУЖКГ м. Вільнянська штрафні санкції - пеню, 3% річних. З наведеного слідує, що боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня та штраф не нараховується. Враховуючи, що пеня та штраф в період дії мораторію не нараховується, то вони і не підлягають стягненню з відповідача. З огляду на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в позові про стягнення пені в розмірі 16543,27 грн.,7 відсотків штрафу у розмірі 15415,96 грн.

В засіданні суду 20.02.2018 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 06.03.2018 р., на підставі статті 217 ГПК України колегією суддів закінчено зясування обставин та перевірки їх доказами і перейдено до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовуючи свою правову позицію посилався лише на обставини і докази, які викладені у позовній заяві, письмових заявах та були досліджені у судових засіданнях.

Відповідач просив суд відмовити позивачу у позові, про що зазначено у письмових запереченнях.

Після закінчення судових дебатів, суд надав дозвіл сторонам обмінятися репліками.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову частково, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) був укладений договір на купівлю - продаж природного газу № 472/14-ТЕ-13.

Згідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із законодавчого визначення договору купівлі-продажу, що міститься у статті 655 ЦК України, випливає, що він двосторонній (взаємний) та відплатний.

Двостороннім (взаємним) цей договір є тому, що кожна з його сторін наділена як правами, так і обовязками. При цьому праву однієї сторони кореспондує обовязок другої сторони і навпаки.

Оскільки в договорі купівлі-продажу обовязок продавця передати майно(товар) у власність другої сторони (покупця) відповідає зустрічна дія другої сторони по сплаті продавцеві певної грошової суми за прийняте майно (товар), цей договір є відплатним.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 168 83 грн. 12 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору.

Згідно з п.7.2 Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору відповідач зобов'язався сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача за договором, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 8 918 грн. 02 коп., 1 647 грн.74 коп. 3% річних, 12 307 грн. 81 коп. втрат від інфляції.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004 року порушено провадження у справі №21/124 про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 16.06.2004 року по 17.12.2015 року до прийняття господарським судом Запорізької області ухвали по справі №21/124-19/42/09-21/34/09-5009/2589/12 про затвердження звіту керуючого санацією та припинення провадження у справі. Таким чином мораторій на задоволення вимог кредиторів, діяв у період з січня по грудень 2014 року, саме за цей час позивач намагається стягнути з ОВУЖКГ м. Вільнянська штрафні санкції - пеню, 3% річних.

Відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство) НАК «Нафтогаз України» має статус поточного кредитора по відношенню до боржника - відповідача у даній справі), виходячи з того, що суми пені та штрафу нараховані позивачем за невиконання зобов'язань, які виникли після порушення справи про банкрутство відповідача.

Статтею 1 Закону України«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно Закону України«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення, в тому числі за невиконання поточних грошових зобов'язань.

З наведеного слідує, що боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня та штраф не нараховується.

Враховуючи, що пеня та штраф в період дії мораторію не нараховується, то вони і не підлягають стягненню з відповідача.

Розглянувши матеріали справи № 908/2390/17 судом встановлено, що наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, Державного казначейства України від 3 лютого 2009 р. N 55/57/43 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 р. за N 342/16358).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30 затверджений Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно Порядку від 29.01.2014 р., субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій і атомних електростанцій) з використанням будь-яких видів палива та енергії, крім природного газу (далі - компенсація), за рахунок джерел, зазначених у пунктах 14-17 і 20 статті 11, пункті 5 статті 12, пункті 10 статті 13 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік, згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

28.10.2014 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації, Управлінням фінансів Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, Виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області, Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Вільнянськ Запорізька область та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України було укладено договір № 923/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункт 2 статті 16 Закону України Про Державний бюджет).

Пунктом 1 вказаного договору встановлено, що предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Відповідно до п. 7 договору сторона пята - Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства, м. Вільнянськ зобовязується перерахувати на рахунок останньої сторони - НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ кошти в сумі 175 714 грн. 06 коп., в т.ч ПДВ 29 285 грн. 68 коп. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 року.

У відповідності до пунктів 10 договору, сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 2 стаття 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", дату і номер договору.

Також умовами укладених договорів про організацію взаєморозрахунків сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Пунктом 16 договору, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання п. 8 договору № 923/30 від 28.10.2014 р. ОВУЖКГ м. Вільнянська перераховано на рахунок НАК«Нафтогаз України» заборгованість за природний газ за договором купівлі - продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 р.

У відповідності до п. 10 договору № 923/30 від 28.10.2014, відповідачем зазначено призначення платежу, а саме: За природний газ 2014 року, згідно договору № 923/30 від 28.10.2014 та договору № 472/14-ТЕ від 22.11.2013 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30 п. 14-17 ст. 11, п. 2 ст. 16 ЗУ Про ДБ 2014 р. в т.ч. ПДВ.

Отже, укладеним договором про організацію взаєморозрахунків № 923/30 від 28.10.2014 р. і подальшою оплатою ОВУЖКГ м. Вільнянська на користь НАК «Нафтогаз України» за рахунок коштів субвенції з державного бюджету для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 року позивач та відповідач припинили зобов'язання по сплаті коштів за договором купівлі - продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 року.

Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 923/30 від 28.10.2014 р. сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений позивачем у період, на який були нараховані суми пені, 3% річних, інфляційних витрат по договору купівлі - продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 року.

Для стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, умовами договору необхідно, щоб оплата за поставлений газ була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Прострочення оплати на умовах укладеного договору про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлений природний газ відбулися у порядку та строки передбачені вказаним договором.

Умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що після виконання договору, сторони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Зважаючи на встановлені судом обставини щодо проведення остаточного розрахунку за поставлений природний газ за договором купівлі - продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 р. на суму 1168834,12 грн. у порядку та строки, передбачені у договорі № 923/30 від 28.10.2014 року про організацію взаєморозрахунків, суд зазначає про відсутні правових підстав для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, умовами договору а саме стягнення пені в розмірі 8 918 грн. 02 коп., 1 647 грн.74 коп. 3% річних, 12 307 грн. 81 коп. втрат від інфляції.

Слід зазначити, що 27.11.2014р. ПАТ НАК Нафтогаз України звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства основного боргу у розмірі 220 228,00 грн., пені у розмірі 16 543,27 грн., 7 % штрафу у розмірі 15 415,96 грн., втрат від інфляції у розмірі 15 429,02 грн., 3% річних у розмірі 9 160,08 грн., посилаючись на порушення останнім умов договору купівлі-продажу природного газу № 12/429-ТЕ-13 від 28.08.2012р., укладеного між сторонами.

Така ж позиція щодо можливості застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, викладена у Постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року у справах №5011-35/1533-2012-19/522-2012; №5011-35/1272-2012-42/527-2012.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, прострочення виконання зобовязання відповідача за договором купівлі-продажу природного газу № 472/14-ТЕ-13 від 22.11.2013 р. відсутнє.

З огляду на те, що відповідно до ст. 625 ЦК України втрати від інфляції є правовим наслідком порушення грошового зобовязання, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 647 грн. 74 коп. 3% річних та 12 307 грн. 81 коп. втрат від інфляції, задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, Запорізька область, м. Вільнянськ відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення оформлено та підписано 16.03.2018 р.

Суддя С.С. Дроздова