ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2018                      м.Харків Справа № 905/2728/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Костянтинівської місцевої прокуратури, м.Костянтинівка, Донецька область

до відповідача 1: Добропільської міської ради Донецької області, м.Добропілля, Донецька область

до відповідача 2: Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля, Донецька область

про визнання незаконним рішення міської ради, визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку та зобов’язання повернути земельну ділянку

за участю представників сторін:

від позивача: прокурор Алекаєв Ю.В., службове посвідчення №042342

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

Суть справи:

Костянтинівська місцева прокуратура, м.Костянтинівка, Донецька область звернулась до господарського суду з позовом до відповідача 1: Добропільської міської ради Донецької області, м.Добропілля, Донецька область, до відповідача 2: Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля, Донецька область, у якому просить суд:

- визнати незаконним рішення Добропільської міської ради Донецької області №7/16-8 від 21.10.2016р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки в натурі (на місцевості), на яку поширюється право платного особистого строкового сервітуту на користь комунального підприємства «Добро»;

- визнати недійсним і припинити на майбутнє договір від 05.12.2016р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Добропільська міська рада, площею 0,0276 га (кадастровий номер :00:027:0125), розташовану в м. Добропілля, пр. Шевченка (район житлового будинку №1), укладений між Добропільською міською радою Донецької області та комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради;

- зобов’язати комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради повернути земельну ділянку площею 0,0276 га (кадастровий номер :00:027:0125) нормативною грошовою оцінкою 220134,84грн., розташовану в м.Добропілля, пр. Шевченка (район житлового будинку №1), у стані, в якому вона була одержана, Добропільській міській раді (85000, Донецька область, м.Добропілля, вул.Першотравнева, буд.83).

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 28.11.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2728/17.

Ухвалою суду від 30.11.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2728/17.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції (далі – Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2017р. справу №905/2728/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадіїї підготовчого провадження у справі; судове засідання для розгляду справи на стадії підготовчого провадження призначено на 30.01.2018р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.01.2018р. підготовче засідання відкладено на 19.02.2018р.

06.02.2018р. до суду від Костянтинівської міської прокуратури надійшов супровідний лист №66-1458 вих-18 від 31.01.2018р. про долучення до матеріалів справи витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно №112287537 від 31.01.2018р.

Ухвалою господарського суду Донецької області за результатами підготовчого засідання від 19.02.2018р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 14.03.2018р.

19.02.2018р. від відповідача 2 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст.7 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов’язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Усі процесуальні документи, які надаються до суду електронною поштою повинні бути скріпленні електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”.

Проте, вказаний електронний документ не відповідає вимогам вказаної норми закону, а тому, таке звернення не підлягає оцінки судом в порядку Господарського процесуального законодавства України.

Протягом розгляду справи представники відповідача-1 та відповідача-2 в судові засідання не з’явились; про місце, час та дату слухання справи відповідачі були повідомлені належним чином; у визначений ухвалою господарського суду від 18.12.2017р. строк, відзиви на позовну заяву до суду не надані. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

У пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції” роз’яснено, що у випадку не з’явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97 – ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи, що про час та місце проведення судових засідань сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд визнає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Технічна фіксація (звукозапис) здійснювалась відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи прокурора, господарський суд

встановив:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Добропільської міської ради Донецької області від 21.10.2016р. №7/16-8 всупереч чинному законодавству, зокрема нормам Земельного кодексу України, Комунальному підприємству «Добро» Добропільської міської ради на земельну ділянку, розташованої в м.Добропілля, пр. Шевченка (район житлового будинку №1) кадастровий номер №:00:027:0125 площею 0,0276 га встановлено сервітут з подальшим укладенням договору про встановлення земельного сервітуту попри те, що він не є ані власником ані користувачем земельної ділянки. Також прокурор зазначає, що підприємство ніяким чином не обґрунтувало неможливість задоволення потреб у інший, ніж встановлення сервітуту спосіб.

Як на підставу позовних вимог про визнання незаконним договору та зобов’язання КП «Добро» повернути земельну ділянку, прокурор посилається на удаваність правочину (ст.235 Цивільного кодексу України) та те, що фактично між сторонами існують орендні правовідносини, а відтак, укладенням договору про встановлення земельного сервітуту порушені інтереси держави, оскільки для передачі земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності має бути дотримано встановленої процедури та підстав, визначених діючим законодавством, чого у дійсності зроблено не було.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з Рішенням Добропільської міської ради №7/16-8 від 21.10.2016р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки в натурі (на місцевості), на яку поширюється право платного особистого строкового сервітуту на користь комунального підприємства «Добро» Добропільською міською радою було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на яку поширюється право платного особистого строкового земельного сервітуту у місті Добропіллі по проспекту Шевченка (район житлового будинку №1) кадастровий номер №:00:027:0125 площею 0,0276 га для розміщення групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, на користь комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради.

05.12.2016р. між Добропільською міською радою та Комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради був укладений договір про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м.Добропілля (далі - Договір), предметом якого є надання земельної ділянки кадастровий номер :00:027:0125, площею 0,0276 га, за адресою: м. Добропілля, проспект Шевченка, район житлового будинку №1 для розміщення групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Договір укладено строком на 10 (десять) років (пункт 2.1. Договору).

Згідно пунктів 3.1., 3.2., 3.3. Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 207673,44грн. Плата по договору розрахована у розмірі 20767,34грн. на рік. Розрахунок розміру плати по особистому платному земельному сервітуту є невід’ємною частиною даного Договору. Грошова плата за договором вноситься на рахунок для зарахування надходжень місцевого бюджету.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений відбитками печаток Добропільської міської ради та Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради.

Актом виносу меж особистого платного строкового земельного сервітуту в натурі без дати та номеру погоджено межі спірної земельної ділянки.

05.12.2016р. земельна ділянка за адресою: м.Добропілля, проспект Шевченка, район житлового будинку №1, кадастровий номер :00:027:0125, площею 0,0276 га була передана Комунальному підприємству «Добро» Добропільської міської ради за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, від 31.01.2018р. №112287537, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію за Комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради іншого речового права - право користування (сервітут) на земельну ділянку, площею 0,0276 га, кадастровий номер :00:027:0125, на підставі договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку.

Згідно інформації відділу у Добропільському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 02.10.2017р.: нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:027:0125 площею 0,0276 га складає 220134,84грн.; земельні ділянки, які межують з земельною ділянкою кадастровий номер :00:027:0125 не перебувають у власності або користуванні КП «Добро».

Суд оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.395 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Статтею 98 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України), встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 ст.404 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Згідно ст.99 ЗК України (в редакції на час прийняття рішення №7/16-8 від 21.10.2016р.), власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту є правом саме обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї земельної ділянки для обслуговування своєї земельної ділянки або іншій конкретно визначеній особі. Суб'єктами, що мають право вимагати встановлення земельного сервітуту, є власники або землекористувачі земельних ділянок.

Земельний сервітут може бути встановлений лише для задоволення певних потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом, ніж встановлення сервітуту.

Відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб в користуванні земельною ділянкою іншим способом, ніж встановлення сервітуту.

Також, договором земельного сервітуту не встановлено жодних обмежень у використанні чужої земельної ділянки.

Суд зазначає, що порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений ст.124 ЗК України , відповідно до ч.2 якої, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Отже, виходячи з вищезазначеного, для підприємницької діяльності спірна земельна ділянка могла бути передана в оренду з дотриманням процедури визначеної законодавством.

За приписами ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Викладене вище свідчить, що рішення Добропільської міської ради №7/16-8 від 21.10.2016р. прийняте з грубим порушенням норм земельного законодавства, а отже, вимога прокурора щодо визнання незаконним цього рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України такими вимогами є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою для укладання договору особистого платного (строкового) земельного сервітуту від 05.12.2016р. було рішення №7/16-8 від 21.10.2016р. відповідача 1, а оскільки судом задоволено позов в частині визнання незаконним зазначеного рішення, то, відповідно, підлягає задоволенню і вимога прокурора про визнання договору особистого платного (строкового) земельного сервітуту від 05.12.2016р. недійсним.

Щодо позовних вимог прокурора в частині зобов'язання відповідача 2 повернути відповідачу 1 спірну земельну ділянку, привівши її у попередній стан, суд, з урахуванням вище викладеного та виходячи з приписів ст.216 ЦК України, також вважає зазначену вимогу обґрунтованою.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає судові витрати на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 46, 73-74, 76-79, 86, 129, ч.1, п.1 ч.3 ст.202, 232-233, 237-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Костянтинівка, Донецька область, до відповідача 1: Добропільської міської ради Донецької області, м.Добропілля, Донецька область, до відповідача 2: Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля, Донецька область, про визнання незаконним рішення Добропільської міської ради, визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку та зобов’язання повернути земельну ділянку у стані в якому вода була отримана, - задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Добропільської міської ради Донецької області №7/16-8 від 21.10.2016р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки в натурі (на місцевості), на яку поширюється право платного особистого строкового сервітуту на користь комунального підприємства «Добро».

Визнати недійсним і припинити на майбутнє договір від 05.12.2016р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Добропільська міська рада, площею 0,0276 га (кадастровий номер :00:027:0125), розташовану в м. Добропілля по проспекту Шевченка (район житлового будинку №1), укладений між Добропільською міською радою Донецької області та комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради.

Зобов’язати комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради (адреса: 85001, Донецька область, м.Добропілля, вул. Луганського, 2 «а», ) повернути земельну ділянку площею 0,0276 га (кадастровий номер :00:027:0125) нормативною грошовою оцінкою 220134,84грн., розташовану в м.Добропілля по проспекту Шевченка (район житлового будинку №1), у стані, в якому вона була одержана, Добропільській міській раді (85000, Донецька область, м.Добропілля, вул.Першотравнева, буд.83, ).

Стягнути з Добропільської міської ради Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 83, ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6, ; реквізити: розрахунковий рахунок №6251, Держказначейська служба України, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - прокуратура Донецької області) 3251,01грн. витрат з оплати судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради (85001, Донецька область, м. Добропілля, вул. Луганського, 2 «а», ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6, ; реквізити: розрахунковий рахунок №6251, Держказначейська служба України, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - прокуратура Донецької області) 3251,01грн. витрат з оплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 14.03.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.03.2018р.

Суддя М.О. Лейба