КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа№ 910/18548/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Прокопенко К.А. адвокат, представник згідно ордеру серії С.М. №112 від 12.03.2018 р.

від відповідача 1: Панько В.М. довіреність № 220/24/д від 15.01.18

від відповідача 2: Глазунов М.Ю. довіреність № 300/1/С/4334 від 20.12.17

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ ЦЕМ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року (повний текст складено 13.12.2017 р.)

у справі № 910/18548/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ ЦЕМ"

до 1. Міністерства оборони України

2. Генерального штабу Збройних сил України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Харківська обласна державна адміністрація

про стягнення 708 452,80 грн., -

в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛ ЦЕМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних сил України (з урахуванням клопотання про залучення співвідповідача) про стягнення 708 452,80 грн., які складаються з 696568,00 грн. збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження майна та 11884,80 грн. витрат на проведення експертного будівельного-технічного дослідження (а.с. 5-11, 101-102).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 березня 2017 року на території складів боєприпасів військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, де зберігалося близько 138 тис. тон боєприпасів, виникла пожежа, що призвела до детонування частини боєприпасів, внаслідок чого мало місце їх потрапляння по майну ТОВ "ОЛ ЦЕМ", яке у зв`язку з цим зазнало значних пошкоджень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17 у задоволенні позову відмовлено (а.с.164-171).

18 грудня 2017 року ТОВ "ОЛ ЦЕМ" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "ОЛ ЦЕМ" у справі №910/18548/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.

15 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/18548/17 (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.) апеляційну скаргу ТОВ "ОЛ ЦЕМ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у справі № 910/18548/17 залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків.

09 лютого 2018 року від ТОВ "ОЛ ЦЕМ" звернулось з заявою відповідно до якої, на виконання вимог ухвали суду надало два оригінали квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 15 940,19 грн.

14 лютого 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ОЛ ЦЕМ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у справі № 910/18548/17, розгляд апеляційної скарги призначено на 13 березня 2018 року.

22 лютого 2018 року від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, у якому він просив приєднати нотаріально завірену заяву свідка.

05 березня 2018 від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

12 березня 2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу Повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи № 910/18548/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

13 березня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "ОЛ ЦЕМ" на рішення Господарського суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у справі № 910/18548/17 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

У судовому засіданні 13 березня 2018 року представник ТОВ "ОЛ ЦЕМ" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України у судовому засіданні 13 березня 2018 року надали пояснення, в яких заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники Військової частини НОМЕР_1 та Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання 13 березня 2018 року не з`явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення 053, 045.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст.242 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників третіх осіб не перешкоджає повному, всебічному та об`єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

23 березня 2017 року на території складів боєприпасів військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, де зберігалися боєприпаси, виникла пожежа, що призвело до детонування частини боєприпасів.

Вказані обставини підтверджуються Експертним висновком №2-2017 про рівень надзвичайної ситуації, що сталася у м. Балаклії Харківської області на території військового складу Міністерства оборони України, виданим Державною службою з надзвичайних ситуацій та яким в т.ч. враховуючи вимоги п.п 4.4 та 9 порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2004 р. №368, підтверджено рішення засідання регіональної комісії з питань ТЕБ та НС Харківської ОДА (протокол від 23.03.2017 №4) щодо класифікації зазначеної події, як надзвичайної ситуації техногенного характеру (код НС 10260 - НС унаслідок пожежі, вибуху на арсеналі, складі боєприпасів або іншому об`єкті військового призначення) регіонального рівня (а.с. 14).

ТОВ "ОЛ ЦЕМ" є власником приміщень, будівель та споруд за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул. Геологічна, 12 та 12-А, що підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав №31071247 від 25.08.2011 р. та №31071256 від 25.08.2011 р. (а.с. 15, 16).

Директором ТОВ "ОЛ ЦЕМ" складено "Дефектний акт Збитки по ТОВ "ОЛ ЦЕМ" м. Балаклія, вул. Геологічна 12 та 12А станом на 24.03.2017 р.", у якому вказано будівлі та їх пошкоджені елементи (а.с. 55).

Актом №8-НЦ/3в виконання робіт з розмінування місцевості від 26.03.2017 р. засвідчено вчинення відповідно до наказу начальника ГУ ДСНС України у Харківській області від 26.03.2017 №90 робіт з розмінування місцевості від ВНП в т.ч. за адресою м. Балаклія, вул. Геологічна 12 (а.с. 56).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок пожежі та детонування частини боєприпасів військової частини А1352 Міністерства оборони України 23.03.2017 р. мало місце їх потрапляння по майну ТОВ "ОЛ ЦЕМ", яке у зв`язку з цим зазнало значних пошкоджень і потребує відновлення до належного стану.

На підтвердження своїх доводів щодо переліку та технічної причини пошкоджень, що виникли внаслідок вибуху боєприпасів, а також вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок вибуху та розміру завданої матеріальної шкоди таким приміщенням, позивачем надано Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №8267/11389-11403 від 18.07.2017 р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Відповідно вказаного висновку вартість ремонтно-будівельних робіт складає 943120 грн., а розмір матеріальної шкоди становить 696568 грн. (а.с. 18-53).

На підтвердження оплати проведеного експертного дослідження позивачем надано копію платіжного доручення №899 від 01.06.2017 (а.с. 97).

Не погоджуючись прийнятим рішенням (про відмову у задоволенні позову) у апеляційній скарзі позивач зазначає, що боєприпаси є джерелом підвищеної небезпеки, а шкода, заподіяна їх вибухом має відшкодовуватись особою, яка на відповідній правовій підставі володіє ними і якими позивачем визначено Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України. За доводами позивача, має місце протиправна бездіяльність Міністерства оборони України у вигляді неналежного забезпечення управління боєприпасами та неналежного контролю за їх використанням і збереженням та Генерального штабу Збройних Сил України, що полягала у незабезпеченні живучості боєприпасів та невиконання обов`язку з організації зберігання боєприпасів внаслідок чого "стався вибух та були заподіяні збитки позивачу". За доводами позивача, які він обґрунтовує ст. 1173 ЦК України, шкода завдана в т.ч. бездіяльністю органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини такого органу і у даному випадку наявний повний склад цивільного правопорушення.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що: апелянтом не наведено доказів на підтвердження існування незаконних рішень, дій чи бездіяльності з боку відповідача-1, як органу влади через посадових осіб при здійсненні своїх повноважень; за фактом пожежі 23.03.2017, яка спричинила вибухи боєприпасів здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000104, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 113 КК України (диверсія), що підтверджується листами СБУ від 03.04.2017 №1744, від 25.03.2017 №70/6-1640, якими в т.ч. за доводами відповідача-1 підтверджується дія непереборної сили під час вибухів боєприпасів, що виключає відповідальність відповідачів шляхом відшкодування завданої позивачу шкоди.

З`ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

На Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройними Силами України покладено обов`язок здійснювати від імені держави управління військовим майном, зокрема боєприпасами, що є джерелом підвищеної небезпеки, та здійснювати контроль за їх використанням і збереженням, у тому числі у разі закріплення військового майна за військовими частинами, а також забезпечувати комплектування Збройних Сил України особовим складом та його підготовку.

Статтею 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Отже, обов`язок держави відшкодувати шкоду, завдану майну інших осіб внаслідок вибуху військових боєприпасів, яку заподіяно внаслідок незаконних дій та бездіяльності військовослужбовців при здійсненні ними своїх повноважень, покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналогічні положення містяться у ст. 1173 (щодо органів державної влади та місцевого самоврядування) та ст.1174 (щодо посадових осіб цих органів) ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі №3-72гс12, від 09.11.2016 р. у справі №922/210/15 та від 28.01.2015 р. у справі №3-210гс14.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в т.ч: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, тягар наявності і обґрунтування розміру шкоди покладається на позивача, який повинен довести, що: заподіяння шкоди сталось внаслідок неправомірних дій відповідачів і тільки такі дії стали єдиною і достатньою причиною заподіяння шкоди; вказані збитки є реальними; протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

У наданому позивачем висновку експертного будівельно-технічного дослідження №8267/11398-11403 визначається лише вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень нежитлових приміщень за адресою Харківська область, м. Балаклія, вул. Геологічна 12 та 12А та розмір завданої матеріальної шкоди та не визначено, що вказаної шкоди майну позивача завдано внаслідок протиправних дій чи бездіяльності саме відповідачів.

Не містить таких обставин і інші надані позивачем документи, в т.ч. і надана позивачем на стадії розгляду справи у суді апеляційної інстанції заява свідка (в порядку ст. 88 ГПК України), оскільки у ній висвітлено погляд на події, що відбутись на території позивача 24.03.2017 р. з урахуванням пошкоджень, яких зазнали розташовані на території позивача будівлі та споруди, проте не висвітлено обставин щодо причин вибухів та винуватців зазначених подій.

Позивачем не надано жодних доказів протиправної поведінки, що полягає у діях чи бездіяльності саме відповідачів, що виключає можливість настання цивільно-правової відповідальності відповідача-1 у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків у даній справі.

Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них (вбз. 3, 4 п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").

Листом Слідчого відділу Служби безпеки України від 03.04.2017 №70/6-1714 повідомлено Міністерство оборони України про те, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 113 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 23.03.2017 близько 02 год. 40 хв. на території 65 арсеналу ЦРАУ Озброєння ЗС України (в/ч А1352, м. Балаклія, Харківської області) невстановленими (на час складання цього листа) особами, здійснено диверсійні дії в результаті чого, відбулися вибухи боєприпасів на технічній території арсеналу (а.с. 91).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подані позивачем документи не дають можливість встановити особу, яка нанесла шкоду майну позивача, що унеможливлює встановлення такої особи.

Відсутність доказів того, що причиною зазначеної події стала саме протиправна бездіяльність відповідачів, а не умисні карні дії інших невстановлених осіб, свідчить про недоведеність позивачем обставин виникнення інциденту на території в/ч НОМЕР_1 та того, що під час події, внаслідок якої його майну спричинено шкоду, мала місце саме протиправна бездіяльність відповідачів, а також те, що саме внаслідок такої бездіяльності позивачу було завдано шкоди (причино-наслідковий зв`язок).

Оскільки, позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою саме відповідача і понесеними збитками позивачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню в т.ч. вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Оскільки під час розслідування вищезазначеного кримінального провадження, в т.ч. підлягають встановленню фактичні обставин інциденту (злочину), що трапився 23.03.2017 у місті Балаклея Харківської обл., на території в/ч НОМЕР_1 , його винуватців, а також розмір майнової шкоди, яка заподіяна фізичним та юридичним особам внаслідок вчинення злочину, що призвів до пожежі і детонації боєприпасів у місті Балаклея Харківської обл., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про передчасність звернення позивача до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України стягнення 708452,80 грн.

Слід також зазначити, що у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ ЦЕМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ ЦЕМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у справі №910/18548/17 залишити без змін.

3. Справу №910/18548/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Дата складення повного тексту 14.03.2018 р.