ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 справа № 905/1592/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: ОСОБА_4 не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від05.12.2017 (повний тект підписано 08.12.17)
у справі№ 905/1592/17 (головуючий суддя Левшина Г.В., судді Тарапата С.С., Чернова О.В.)
за позовомДочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область
до за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м.Маріуполь
провизнання необгрунтованою відмови відповідача підписати акти, стягнення заборгованості в сумі 179776,80 грн.
В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року до господарського суду звернулось Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область (Позивач) із позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область (Відповідач) про визнання необґрунтованою відмову Служби автомобільних доріг у Донецькій області підписати акт виконаних робіт за лютий 2017 року на загальну суму 116 192,40 грн. та стягнення суми боргу в розмірі 179776,80 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.08.2017р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м.Маріуполь.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.12.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі Позивач стверджує про те, що Відповідач безпідставно не визнає обсяги та вартість виконаних робіт, які підтверджуються актом виконаних робіт за лютий 2017 року на суму 179776,80 грн., від підписання якого останній ухиляється.

Так, за твердженнями апелянта, згідно умов договору він мав здійснювати поточний ремонт та експлуатаційне утримання (комплекс заходів щодо технічного нагляду та утримання автомобільних доріг загального користування) усіх автомобільних доріг Красноармійського району, які зазначені у додатку №1 до договору. Заявник звертає увагу суду, що ним виконувались роботи виключно з очищення доріг, що є характерним для лютого місяця та підтверджується відповідними доказами.

В обґрунтування своїх вимог скаржник з посиланням на Порядок взаємодії (Порядок взаємодії підрозділів Служби автомобільних доріг у Донецькій області, ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Головного Управління Національної поліції в Донецькій області, Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Донецькій області у випадках виникнення несприятливих погодних умов та надзвичайних ситуацій на автомобільних дорогах загального користування області), приписи п. 4 ст. 844 ЦК України та умови п. 4.3.8 Договору, також зауважує, що своєчасно, в тому числі шляхом надання спеціальної інформації диспетчером, повідомляв Відповідача про факт необхідності виконання додаткових послуг, а останній не відмовився від Договору підряду, з огляду на що наявний обовязок останнього оплатити виконану частину робіт.

Відповідач, не визнаючи позовні вимоги, надав відзив, в якому наголошував на тому, що замовлені за Договором обсяги робіт оплачено в повному обсязі, у спірній частині їх замовлено не було, вони проведені поза межами Договору та без підтверджених планів-завдань Відповідача, а відтак у останнього відсутній обовязок щодо їх оплати.

Крім того, Відповідач зазначив, що за умовами п. 2.3 Договору, він виконується в межах встановленої договірної ціни, а всі роботи, що не були замолені до виконання за бюджетні кошти та зроблені понад встановлену договірну ціну, вважаються витратами Позивача, з огляду на що просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Дочірнього та залишити оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скарги у відсутності учасників справи, які не скористались своїм правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 09.02.2016 між сторонами договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-12 (далі Договір), за умовами п. 1.1. якого Позивач, як Підрядник, взяв на себе зобовязання за завданням Відповідача своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги у 2016 році "42.11.1. Дороги автомобільні та автомагістральні, інші дороги, елементи доріг; злітно-посадкові смуги летовищ (ГБН Г.1-218-182:2011, СОУ 42.1-5:2013. Послуги з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Донецькій області Красноармійський район)". Позивач зобовязався забезпечувати безпеку руху на переданій мережі автомобільних доріг і дорожніх споруд на них, а Відповідач передав Позивачу право на поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Волноваського району, які знаходяться на території підконтрольній Українській владі з урахуванням розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 (із змінами);

- факт виконання Позивачем будівельних робіт протягом квітня 2016 року січня-березня 2017р.;

- факт підписання сторонами без доповнень та зауважень актів приймання виконаних будівельних робіт з період березня квітня 2016 року січня-березня 2017р.

- факт відмови Відповідача від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року на суму 179776,80 грн. та від сплати вказаної суми грошових коштів, за мотивами того, що зазначений обсяг робіт виходить за межі Договору.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині оплати вартості виконаних робіт у лютому 2017 року, стверджує про безпідставну відмову Відповідача від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року на суму 179 776,80 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується судова колегія, суд першої інстанції виходив з мотивів відсутності у Відповідача обовязку приймати роботи та сплачувати Позивачу грошові кошти в обсязі більшому, ніж був узгоджений сторонами в Договорі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору та регулюються нормами ст. 174 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 509, 598, 837, 843, 853, 854 Цивільного кодексу України.

Встановлено, що протягом квітня 2016 року лютого 2017 року Позивачем проведені роботи з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Красноармійського району, що підтверджується вищенаведеними актами виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за період квітня 2016 року лютого 2017 року (остання на суму 122 168,44грн.), які підписані керівниками сторін та скріплені печатками підприємств, без будь-яких зауважень та претензій щодо обсягу, якості та визначеної вартості, завірені печатками підприємств, що свідчить про прийняття Відповідачем виконаних робіт.

Згідно наявних у справі довідок про вартість виконаних підрядних робіт та актів приймання виконаних робіт за квітень 2016р., травень 2016р., червень 216р., липень 2016р., серпень 2016р., вересень 2016р., жовтень 2016р., листопад 2016р., грудень 2016р., лютий 2017р., які підписані сторонами без будь-яких зауважень або заперечень позивачем було виконано, а відповідачем прийнято роботи за договором №2-12 від 09.02.2016р.

Зазначені роботи були оплачені Відповідачем в повному обсязі, на підтвердження чого останнім надані платіжні доручення, що підтверджують оплату виконаних робіт на користь Позивача за Договором, в тому числі платіжними дорученнями по КПКВК 3111020 "Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування" було здійснено платежі на користь Позивача, зокрема у 2016р. на суму 3591864,20 грн., у 2017р. на суму 718372,84 грн. Викладене також підтверджується довідкою відповідача від 09.10.2017р. №01.3-2473, яка підписана начальником та головним бухгалтером підприємства.

Позивач наполягає, що Відповідачем не оплачені виконані роботи на суму 179 776,80 грн., на підтвердження факту виконання яких надав довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт б/н за лютий 2017 року (ф. КБ-2в) на суму 179 776,80 грн., які підписані лише Позивачем. Наполягаючи на тому, що Відповідач не повністю розрахувався за виконані роботи за Договором, Позивач вимагає стягнути борг в сумі 179 776,80 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, наголошував на тому, що замовлені за Договором обсяги робіт оплачено в повному обсязі, у спірній частині їх замовлено не було, вони проведені поза межами ціни Договору та без підтверджених планів-завдань Відповідача.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 27.12.2016), договірна ціна послуг, надання яких доручається Позивачу, становить 3591864,20 грн., в тому числі: ПДВ 598644,03 грн.

Згідно п.п. 4.1.1, 4.1.2, Відповідач зобовязаний, зокрема, сплачувати Позивачу за виконані послуги за умови наявності відповідного бюджетного фінансування, виключно в межах ціни Договору, приймати виконані послуги згідно з актом прийняття виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3).

Відповідач здійснює оплату виконаних послуг протягом пятнадцяти банківських днів з дня надходження бюджетних коштів на його рахунок (КЕКВ 2281), на підставі акту виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), оформленого згідно п. 10.3 цього Договору (п. 11.1 Договору).

Сторонами узгоджено, що виконання послуг здійснюється Позивачем відповідно до планів-завдань, але в межах ціни цього Договору.

Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до приписів ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з наведеного, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості з оплати робіт, виконаних за спірним Договором підряду, Позивач повинен довести факт виконання робіт на підставі укладеного Договору, їх обсяг та вартість, що дорівнює сумі, стягнення якої він вимагає з Відповідача.

Умовами п. 14.3 Договору встановлено, зокрема, що його дія може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної у Договорі. Обсяг послуг в розмірі 20% від уточненої суми договору складає 718372,84 грн., в тому числі ПДВ 119 728,80 грн. (п. 14.3 Договору в редакції додаткової угоди від 16.01.2017, а.с. 21, т. 1).

Пунктом 16.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 30.12.2016) передбачено, що він діє до 31.03.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань та фінансових розрахунків за виконані послуги.

Проаналізувавши умови Договору судова колегія вважає, що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про те, що вказаним Договором не встановлено обовязку Позивача виконувати роботи на суму понад узгоджену сторонами та, як наслідок, відповідного обовязку Відповідача сплачувати вартість цих робіт.

За приписами ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов Договору, в період квітня 2016 року лютого 2017 року, Позивачем було виконано, а Відповідачем прийнято роботи, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії довідок про вартість виконаних підрядних робіт за квітень 2016 року лютий 2017 року та актів приймання виконаних робіт за вказаний період, які підписані сторонами без будь-яких зауважень або заперечень.

У якості належного виконання таких робіт Позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції наданий проект акту виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року (а.с. 74, т. 1), за змістом якого Позивачем виконані роботи на суму 179 776,80 грн. у вигляді очистки покриття спірної ділянки дороги та автобусних зупинок від снігу.

Зазначений акт направлено Відповідачу разом з іншими актами за січень лютий 2017 року листом від 29.05.2017 за № 01-24/508 (а.с. 83, т. 1).

Відповідач листом від 02.06.2017 за № 01.3-1328 відмовився від підписання вказаного акту, прийняття робіт та здійснення заходів щодо їх оплати, обґрунтовуючи це тим, що умовами п. 11.5 Договору сторони передбачили обовязок Відповідача щодо оплати виконаних робіт виключно в межах ціни Договору; роботи за січень-лютий 2017 року були прийняті та оплачені відповідно до цін, встановлених у додатковій угоді від 16.01.2017; будь-яких інших робіт, вказаних Позивачем, зокрема, у спірному акті виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року межами спірного Договору передбачено не було та планами-завданнями на січень-лютий 2017 року до виконання не доводились (а.с. 91, т. 1).

Отже, прийняти спірні роботи та підписати акт виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року на суму 179776,80 грн. Відповідач відмовився за мотивами того, що він не має правових підстав для оплати робіт самовільно виконаних Позивачем, оскільки їх вартість виходить поза межі ціни Договору, вони не були передбачені та не доводились до виконання План-завданнями на січень-лютий 2017 року, а отже посилання Позивача на норми ст. 853 ЦК України щодо обовязку Відповідача прийняти роботу, виконану Позивачем відповідно до договору підряду є безпідставними.

Крім того, вимагаючи надати оцінку щодо невиконання Відповідачем вимог норми ст. 882 ЦК України стосовно прийняття робіт за договором будівельного підряду, Позивач неправомірно відносить спірні роботи з очистки снігу до категорії будівельного підряду та безпідставно посилається на фактичну можливість їх прийняття у травні місяці.

Доводи Відповідача з цього приводу також визнаються судовою колегією обґрунтованими.

Отже, всупереч вимогам статті 74 ГПК України, Позивач не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій будь-яких належних та допустимих доказів фактичного виконання спірних робіт на суму 179 776,80 грн. та виконання їх саме в межах Договору.

За таких підстав, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність відповідного права Позивача вимагати від Відповідача приймати такі роботи та сплачувати за них кошти, що зумовлює відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Отже вимоги Позивача про стягнення спірної суми з Відповідача не засновані на законі, підстав до покладення на Відповідача такого обовязку не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017 у справі № 905/1592/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2017 у справі № 905/1592/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Покровськ, Донецька область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19.03.2018.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1) позивачу;

2) відповідачу;

3) у справу;

4)третій особі

5)ДАГС.