РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Справа № 924/925/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І. Ю., суддя Огороднік К.М. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, представник за довіреністю від 31.01.2018р.

№19/3-02/14

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 12.03.2018р. №42/13-13-696/2018

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління, м.Хмельницький

на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 11.12.17р. суддею Димбовському В.В. о 11:25 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 14.12.17р.

у справі № 924/925/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління, м.Хмельницький

до Ізяславської районної державної адміністрації, м.Ізяслав Хмельницької області

про визнання за Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" права власності на нежиле приміщення, частину адмінбудинку (на першому поверсі) загальною площею 97,8 кв.м., а саме: літера за планом А-ІІІ-97,8 кв.м., із них №20 зал 49,3 кв.м., №21 каса 27,8 кв.м., №22 кабінет 15,0 кв.м., №23 комора 5,7 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 43, м. Ізяслав, Хмельницької області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. по справі №924/925/17 у позові Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління до Ізяславської районної державної адміністрації про визнання за Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" права власності на нежиле приміщення, частину адмінбудинку (на першому поверсі) загальною площею 97,8 кв.м., а саме: літера за планом А-ІІІ-97,8 кв.м., із них №20 зал 49,3 кв.м., №21 каса 27,8 кв.м., №22 кабінет 15,0 кв.м., №23 комора 5,7 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 43, м. Ізяслав, Хмельницької області відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає рішенням місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що рішення суд є незаконним, таким, що не відображає всебічно обставин справи і неправильно встановлює юридичну сутність і характер спірних правовідносин, з якими закон пов'язує визнання права власності за набувальною давністю;

- вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд зазначає, що з поданих позивачем доказів в обґрунтування позовних вимог, зокрема: облікових карток ощадкаси №2890 м.Ізяслав за 1944 рік та Технічного паспорту на громадський будинок по вул.Незалежності, 43 м.Ізяслав, вбачається, що позивач вважає себе власником об'єкта нерухомості з моменту виникнення такого об'єкту;

- покликається на те, що облікова картка надавалась суду як доказ того, що Банк 1980 року добросовісно заволодів нежитловим приміщенням та продовжував безперервно володіти ним. Крім того, облікова картка не за 1944 рік, як зазначає суд, а є датою відновлення діяльності ощадкаси. Технічний паспорт виготовлявся КП "Ізяславське БТІ" 11.07.2017р. за заявою позивача з метою проведення технічної інвентаризації об'єкта для визначення займаної банком площі і в позовних вимогах банк жодним чином не посилається на зазначений доказ, щоб вважати себе власником об'єкта нерухомості з моменту виникнення такого права, як зазначає суд в рішенні;

- додає, що позивач не вважає себе власником об'єкта нерухомості, а для набуття права власності за набувальною давністю доказує добросовісність володіння, відкритість володіння та безперервність володіння;

- зазначає, що суд, не надавши належної оцінки доказам в частині наданих банком договорів із обслуговуючих організацій: №1020 від 15.04.2015р. про постачання електричної енергії, №27 від 27.03.2015р. про надання послуг з централізованого опалення та акту обміру опалювальної площі відділення "Ощадбанку" №2890 по вул.Незалежності, 43, складеного 26.10.2005р. представниками комунального підприємства, зазначає, що доводи позивача щодо сплати послуг за електропостачання та теплопостачання не враховуються, оскільки такі дії не можуть ставитися в пряму залежність із правом власності на нежиле приміщення. Разом з тим, позивачем зазначені докази надавались на підтвердження володіння даним приміщенням по вул.Незалежності, 43 в м.Ізяслав, про що прямо зазначено в позовній заяві;

- вважає, що суд першої інстанції, зазначаючи про відсутність попереднього власника, погодився, що позивач добросовісно заволодів майном. Стаття 344 ЦК України не уточнює, яким чином сталося заволодіння чужим майном, важливо, щоб було добросовісним. Зазначає, що на час заволодіння нерухомим майном суб'єктом права власності у всіх випадках була держава. Передача будівель і споруд здійснювалась не на підставі цивільно-правових угод, а за адміністративними актами;

- констатує, що на момент заволодіння нежитловим приміщенням власником майна була держава;

- не погоджується з твердженням суду першої інстанції, який в оскаржуваному рішенні зазначає, що доводи позивача про те, що він набув право власника за набувальною давністю спростовуються наявними в матеріалах справи реєстраційним посвідченням від 29.03.199бр. та розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації від 25.03.1996р. №59, якими визначено, що спірне приміщення зареєстроване за Ізяславською районною державною адміністрацією, що в свою чергу, виключає можливість безперервності володіння позивачем приміщенням;

- стверджує, що володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Вказує, що суд не надає правової оцінки, яким чином впливає на безперервність володіння прийняття Ізяславською районною державною адміністрацією розпорядження від 25.03.1996р. №59 про признання права власності на адмінбудинок;

- констатує, що суд, посилаючись в рішенні на ту обставину, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.03.2010р. у справі №13/6951 визнано право власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на об'єкт нерухомого майна-їдальня "Ромашка" загальною площею 386,4кв.м., який знаходиться у м. Ізяслав Хмельницької області по вул.Незалежності,43, не дає правової оцінки, яким чином зазначена обставина впливає на вирішення справи за позовом банку про визнання права власності за набувальною давністю;

- додає, що при цьому суд першої інстанції не зазначає, що в цьому ж рішенні господарський суд посилається на інше рішення господарського суду Хмельницької області за позовом Хмельницької облспоживспілки до Ізяславської райдержадміністрації у справі №8/69-Н від 23.11.2009 р., яким визнано недійсним розпорядження Ізяславської райдержадміністрації №59 від 25.03.1996р. в частині визнання права власності на спірний об'єкт нерухомого майна - частину адмінприміщення (кафе "Ромашка").

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/925/17 у складі: головуючий суддя Коломис В.В., суддя Огороднік К.М. , суддя Тимошенко О.М..

Листом №01-24/924/925/17/7044/17 від 27.12.2017р. Рівненського апеляційного господарського суду матеріали справи №924/925/17 були витребувані у господарського суду Хмельницької області.

10.01.2018р матеріали справи №924/925/17 надійшли до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2018р., у складі колегії суддів: головуючий суддя Коломис В.В., суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. та справу №924/925/17 призначено до розгляду на 05.02.2018р..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.03.2018р..

У відповідності до розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2018р. №01-03/171, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) по справі №924/925/17 - ОСОБА_3 у період з 06.03.2018р. по 16.03.2018р. включно, відповідно до п.17.4 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.7.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/925/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018р. і проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №924/925/17, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2018р., враховуючи ухвалу від 07.03.2018р. про виправлення описки, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління на рішення господарського суду Житомирської області від 18.08.2017р. у справі №906/1074/14 прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М..

Представник скаржника в судовому засіданні 13.03.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. у справі №924/925/17 скасувати повністю та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2018р. заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. у справі №924/925/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з наданими позивачем відомостями, на першому поверсі триповерхової будівлі по вул.Неазлежності, 43 (колишня - Леніна) у м.Ізяславі Хмельницької області з 1979 року (з моменту введення в експлуатацію) знаходились установи Держтрудощадкас, Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку, Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", правонаступником яких є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (Позивач). На даний час там розміщене територіально відокремлене безбалансове відділення №10022/091 філії - Хмельницького обласного управління AT "Ощадбанк".

Також, підставою, за даними позивача, перебування установи банку в цій будівлі було прийняття Правлінням Держтрудощадкас дольової участі у будівництві триповерхової нежитлової будівлі по вул.Леніна, 43 в місті Ізяслав, Хмельницької області. Будівництво здійснювалось колгоспом ім. XXII з'їзду КПРС. Однак документи на підтвердження перерахування коштів не збереглись, право власності на належну банку частину приміщення не оформлялось. На даний час банк займає частину першого поверху адмінбудинку площею 97,8 кв.м..

Зокрема, місце перебування установи позивача за вказаною адресою підтверджується наступним:

- копією облікової картки, згідно якої Ізяславська ощадкаса 2890 відновила свою діяльність 02.04.1944р. за адресою м.Ізяслав, вул.Леніна, 16. Також на вказаній обліковій картці міститься виправлення номеру будинку з "16" на "43" (зміна адреси установи Банку у зв'язку із переведенням в новозбудоване приміщення). Згодом облікова картка була замінена на нову із зазначенням вже нової адреси м.Ізяслав, вул.Леніна, 43. Згідно рішення Ізяславської міської ради від 28.05.1992р. вул.Леніна було перейменовано на вул.Незалежності;

- Положенням про територіально відокремлене безбалансове відділення - філію №2890/08 Ізяславського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України", де в п.1.9 розділу 1 Загальні положення зазначено місцезнаходження ТВБВ: 30300, Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43;

- Положенням про територіально відокремлене безбалансове відділення №2890/08 філії - Ізяславського відділення №2890 відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", де в п.1.12 розділу 1 Загальні положення зазначено місцезнаходження ТВБВ: 30300, Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43;

- Положенням про територіально відокремлене безбалансове відділення №10022/091 філії-Хмельницького обласного управління публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" IV типу, де в п.п.1.12 розділу 1 Загальні положення зазначено місцезнаходження ТВБВ: 30300, Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43;

- договорами із обслуговуючих організацій: №1020 від 15.04.2015р. про постачання електричної енергії та №27 від 27.03.2015р. про надання послуг з централізованого опалення. В наданих договорах адреса кінцевого споживача вказана м. Ізяслав, вул.Незалежності, 43;

- актом обміру опалювальної площі відділення Ощадбанку №2890 по вул.Незалежності, 43, складеного 26.10.2005р. представниками комунального підприємства "Ізяславтепломережа" та відділення Ощадбанку №2890.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 11.07.2017р., площа приміщення відділення Банку становить 97,8кв.м..

З метою з'ясування за ким зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43 позивачем було направлено запити до КП "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" та органу Державної реєстрації прав. За повідомленням КП "Ізяславське РБТІ" по архівним даним будівля №43 по вул.Незалежності (Леніна) у м.Ізяславі зареєстрована за Ізяславською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації від 25.03.1996р. №59. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 02.06.2017р. нежиле приміщення, частина адмінбудинку (другий поверх) загальною площею 531,1кв.м, основною - 430,1кв.м належить фінансовому управлінню Ізяславської районної держаної адміністрації на підставі свідоцтва про право власності від 15.05.2009р..

Відповідно до розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації від 25.03.1996р. №59 вирішено (на підставі матеріалів Ізяславського районного бюро технічної Інвентаризації) визнати право власності на існуючу споруду, розташовану по вул.Незалежності, 43 - адмінбудинок за державною адміністрацією; Районному бюро технічної Інвентаризації видати реєстровані посвідчення.

Також, у матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення на будинковолодіння приналежне державним, кооперативним та громадським організаціям, підприємствам та установам від 29.03.1996р.. Згідно посвідчення Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації посвідчує, що будинок, який складається з адмінприміщення з підвалом і тамбуром, що розташований за адресою м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43 в цілому зареєстровано за Ізяславською районною державною адміністрацією, про що внесено запис №228.

За даними позивача, протягом усього часу користування нерухомим майном, позивач сплачує комунальні послуги, проводить в приміщенні ремонтні роботи.

З метою визначення вартості спірного приміщення, суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 було проведено незалежну оцінку об'єкту нерухомості, де знаходиться установа Банку, а також КП "Ізяславське БТІ" проведено технічну інвентаризацію займаної площі станом на 11.07.2017р..

У відповідності до оцінки вартість вищевказаного об'єкта становить 441667грн. (без ПДВ). Згідно технічного паспорта загальна площа нерухомого майна літера за планом А-ПІ - 97,8 кв.м., із них №20 зал - 49,3 кв.м., №21 каса - 27,8 кв.м., №22 кабінет - 15,0 кв.м., №23 комора - 5,7 кв.м..

За вказаних обставин, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Ізяславської районної державної адміністрації про про визнання за публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" права власності на нежиле приміщення, частину адмінбудинку (на першому поверсі) загальною площею 97,8 кв.м., а саме: літера за планом А-ІІІ-97,8 кв.м., із них №20 зал 49,3 кв.м., №21 каса 27, 8 кв.м., №22 кабінет 15,0 кв.м., №23 комора 5,7 кв.м., що знаходяться за адресою: вул.Незалежності, 43, м.Ізяслав, Хмельницької області.

Обґрунтовуючи позовну заяву, а також у поясненнях від 07.11.2017р., позивач посилається на те, що на кожну установу Держтрудощадкас велась облікова картка, в яку заносилась інформація щодо місця знаходження установи з моменту її відкриття. З інформації, зазначеної в обліковій картці районної центральної ощадкаси №2890 вбачається, що з дати відновлення її діяльності 11.04.1944р. установа знаходилась у м. Ізяславі, по вул.Леніна, 16. Після введення в експлуатацію будівлі у м.Ізяславі, по вул.Незалежності (Леніна), 43 центральна районна ощадкаса була переведена в новозбудоване приміщення та відповідно в обліковій картці змінена адреса шляхом виправлення номера будинку з "16" на "43".

Крім того, позивач звертає увагу на те, що з моменту розміщення відділення центральної ощадної каси в будівлі по вул.Незалежності (Леніна), 43, тобто з моменту вступу у володіння зазначеним майном, позивач не знав і не міг знати про те, що володіє чужим приміщенням, інакше кажучи, не знав про обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. Із вступом у володіння майном дійсний власник позивачу був невідомий.

Зазначає, що позивач протягом усього строку володіння майном був впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно на підставах, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Протягом всього строку володіння приміщенням Банк сплачував послуги за електропостачання, теплопостачання, тобто здійснював володіння майном відкрито, надаючи, таким чином, дійсному власнику можливість заявити свої права на своє майно.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.10.2017р. прийнято позовну заяву, порушено провадження у справі №924/925/17 та призначено її до розгляду.

Відповідач у письмовому відзиві на позов від 22.11.2017р. заперечив проти позову, посилаючись на ті обставини, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на вищевказану будівлю за відповідачем - Ізяславською районною державною адміністрацією (за виключенням частин будинку, що вже перебувають у приватній та державній власності) було виготовлено Технічний паспорт на приміщення за адресою: Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43. Загальна площа першого поверху приміщення складає 545,8 кв.м., загальна площа третього поверху - 463,8 кв.м.. Загальна площа І і III поверхів адміністративної будівлі становить 1009,6 кв.м.. Технічний паспорт виготовлений 12.10.2017р. на замовлення Ізяславської районної державної адміністрації.

Вказує, що вартість приміщень на першому і третьому поверхах в адміністративній будівлі загальною площею 1009,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43, становить 3604272,00грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна та висновком про вартість майна від 20.10.2017р., виконаним ПП "Ізяслав-експерт" на замовлення Ізяславської районної державної адміністрації (копія в матеріалах справи).

Також, у поясненнях відповідач, посилається на ту обставину, що на даний час відбувається внесення відомостей до Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо об'єкта за вищевказаною адресою з метою державної реєстрації права власності на це майно. Щодо перебування у вищезгаданому приміщенні Відділення (каси) публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", то районна державна адміністрація ніколи не заперечувала щодо розміщення каси в нежитловій будівлі за адресою: Хмельницька обл., м. Ізяслав, вул. Незалежності, 43. Більш того, після внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на це приміщення, районною державною адміністрацією будуть укладені договори оренди з установами та організаціями, які використовують це приміщення для службової діяльності, у тому числі з публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" у порядку, визначеному чинним законодавством.

Крім того, відповідач робить висновок, що адміністративний будинок, розташований за адресою: Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43 (перший та третій поверхи), відноситься до майна, що належить до державної власності, а Ізяславська районна державна адміністрація Хмельницької області, як державний орган, у відповідності до ст.19 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", здійснює управління цим майном.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. по справі №924/925/17 у позові відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

У силу ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З врахуванням зазначеного, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

Вказана правова позиція викладена в постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 20.05.2015р..

У листі Верховний Суд України, від 01.07.2013р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" зазначено, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст.344 ЦК України для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п'ять років.

Інші строки за набувальною давністю встановлені на випадки, коли особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, але після закінчення строку договору власник не пред'явив вимоги про повернення майна. У цьому випадку право власності за набувальною давністю виникає через 15 років на нерухоме майно та через п'ять років на рухоме (ч.3 ст.344 ЦК України). Цей строк обчислюється з дня спливу позовної давності, протягом якої власник мав право витребувати своє майно.

Перерви у володінні таким майном (ч.3 ст.344 ЦК України) не впливають на перебіг строків набувальної давності, якщо володілець протягом одного року пред'явить вимоги про повернення майна або фактично поверне своє майно.

За загальним правилом право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу строків, визначених у частинах 1, 3 ст.344 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданих позивачем доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме: облікових карток ощадкаси №2890 м.Ізяслав за 1944 рік та Технічного паспорту на громадський будинок по вул.Незалежності, 43 м.Ізаслав, вбачається, що позивач вважає себе власником об'єкта нерухомості з моменту виникнення такого об'єкту.

Крім того, у позові позивач прямо зазначає, що об'єкт нерухомості по вул.Незалежності, 43 м.Ізаслав збудований при дольовій участі самого позивача.

Тобто, викладене обґрунтування свідчить про відсутність попереднього власника майна, яким добросовісно заволодів позивач.

Таким чином, вказане унеможливлює застосування положень ст.344 ЦК України, оскільки відсутнє добросовісне заволодіння майном іншого власника зі сторони позивача.

Як вже зазначалось, відповідно до положень ст.344 ЦК України, лише безперервного володіння майном недостатньо для визнання права власності за набувальною давністю, оскільки потрібен попередній власник майна, що в свою чергу, дозволяє суду зробити висновок про добросовісне чи ні заволодіння майном.

Відносно покликань позивача на ст.392 ЦК України в обґрунтування заявленого позову, слід зазначити наступне.

За приписами ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Зазначене узгоджується з позицією, яка вказана у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015р. у справі №6-244цс14.

Таким чином, право власності за ст.344 ЦК України та за ст.392 ЦК України визнається судом за різних правових підстав.

Як свідчить реєстр прав власності на нерухоме майно, що за відповідачем зареєстроване нежиле приміщення частини адмінбудинку (другий поверх) по вул.Незалежності, 43 м.Ізаслав, водночас позивач просить визнати право власності на приміщення першого поверху у цьому ж будинку.

При цьому, з обґрунтувань правових позицій позивача так і відповідача вбачається, що позивач безперешкодно використовує частину нежилого приміщення (перший поверх) по вул.Незалежності, 43 м.Ізаслав, на яке, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в подальшому, має на меті оформити право власності та укласти з відповідачем відповідний договір оренди.

Слід також зазначити про те, що відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25.03.1996р. №59 за Ізяславською районою державною адміністрацією визнано право власності на будинок №43 по вулиці Незалежності у місті Ізяслав (адмінбудинок). На підставі цього розпорядження комунальним підприємством "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" було видано реєстраційне посвідчення від 29.03.1996р., про що зроблено запис в реєстраційній книзі за№228.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.11.2009р. у справі №8/69-Н визнано недійсним розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації №59 від 25.03.1996р., в частині визнання права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, а саме частину адмінприміщення (кафе "Ромашка") у м.Ізяславі по вул. Незалежності, 43.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.03.2010р. у справі №13/6951 визнано право власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств (Облспоживспілка) м.Хмельницький, вул.Герцена, 10 (ідентифікаційний код 01773299) на об'єкт нерухомого майна - їдальня "Ромашка" загальною площею 386,4 м.кв., який знаходяться у м.Ізяслав Хмельницької області по вул.Незалежності,43.

В описовій частині рішення суду від 31.03.2010р. зазначається зокрема: "... До такого реєстраційного посвідчення, надісланого до господарського суду 03.10.2009р. на виконання ухвали від 18.09.2010р., КП "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" додано поверхневий план (технічна документація), до складу якого входить також і спірний об'єкт нерухомого майна, а оскільки він складає частину підвального приміщення, то у відповідності до довідки цього ж КП "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" №41 від 12.02.2010р., загальна площа кафе "Ромашка" складає 405,4 кв.м..".

Отже, в рішеннях господарського суду Хмельницької області від 23.11.2009р. у справі №8/69-Н та від 31.03.2010р. у справі №13/6951 йшлося про частину об'єкта "нерухомого майна, що знаходиться за адресою: вул.Незалежності, 43 у м.Ізяслав Хмельницької області, а саме - частину підвального приміщення, загальною площею 405,4 м.кв., в якому раніше розташовувалося кафе "Ромашка".

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно частина вищевказаного адмінбудинку (другий поверх) належить до державної форми власності, розпорядником якого є фінансове управління Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області. Основна площа приміщення становить 430,1 кв.м. Державна реєстрація проведена 15.05.2009р..

Також, згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно напівпідвальне нежиле приміщення їдальні "Ромашка", що є частиною того ж адмінбудинку по вул.Незалежності, 43 у м.Ізяслав Хмельницької області, належить гр.ОСОБА_5 на праві приватної власності. Основна площа приміщення становить 73,7 кв.м. Державна реєстрація права власності проведена 14.03.2011р..

З метою оформлення правовстановлюючих документів на вищевказану будівлю за Ізяславською районною державною адміністрацією Хмельницької області (за виключенням частин будинку, що вже перебувають у приватній та державній власності) було виготовлено Технічний паспорт на приміщення за адресою: Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43. Загальна площа першого поверху приміщення складає 545,8 кв.м, загальна площа третього поверху - 463,8 кв.м. Загальна площа І і III поверхів адміністративної будівлі становить 1009,6 кв.м.. Технічний паспорт виготовлений 12.10.2017р. на замовлення Ізяславської районної державної адміністрації, копія якого міститься у матеріалах справи.

Вартість приміщень на першому і третьому поверхах в адміністративній будівлі загальною площею 1009,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43, становить 3604272,00грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна та висновком про вартість майна від 20.10.2017р., виконаним ПП "Ізяслав-експерт" на замовлення Ізяславської районної державної адміністрації, копія якого міститься у матеріалах справи..

На час прийняття рішення по справі з даними відповідача відбувається внесення відомостей до Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо об'єкта за вищевказаною адресою з метою державної реєстрації права власності на це майно.

З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що позивачем не подано належних доказів, що підтверджують, зокрема, ту обставину, що він є власником майна нежилого приміщення (перший поверх) по вул.Незалежності, 43 так й того, що відповідач оспорює його право на зазначене приміщення, оскільки, як вже зазначалось за ним зареєстроване нежиле приміщення другого поверху адмінбудинку по вул.Незалежності, 43 м.Ізаслав.

При цьому, позивачем не зазначено, яким чином відповідачем порушено його права чи охоронювані законом інтереси, чим створено неможливість реалізації свого права (при його наявності) у передбаченому законом порядку.

Крім того, покликання позивача на наявність технічного паспорту на приміщення, як на обґрунтування свого права, судом до уваги не приймається, оскільки у вказаному документі лише вказуються параметри об'єкта (призначення, кількість поверхів, кімнат, площа загальна і кожного окремого приміщення), описується його технічний стан.

Також, судом не враховуються доводів позивача щодо сплати послуг за електропостачання та теплопостачання, оскільки такі дії не можуть ставитися в пряму залежність із правом власності на нежиле приміщення та його набуття за приписами ст.344 ЦК України.

Водночас, доводи позивача про те, що він набув право власника за набувальною давністю спростовуються наявними в матеріалах справи реєстраційним посвідченням від 29.03.1996р. та розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації від 25.03.1996р. №59, якими визначено, що спірне приміщення зареєстроване за Ізяславською районною державною адміністрацією, що, в свою чергу, виключає можливість безперервності володіння позивачем приміщенням.

За вказаних обставин, позивачем не доведено всіх обов'язкових умов для застосування у спірних правовідносинах приписів ст.344 ЦК України.

З врахуванням наведеного вище, а також дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Хмельницької, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржниками не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. у справі №924/925/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Хмельницьке обласне управління, м.Хмельницький залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2017р. у справі №924/925/17 - без змін.

2. Справу №924/925/17 повернути до господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.03.2018р.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.