ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018 Справа № 917/30/18

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5

про стягнення 548 708,87 грн., з яких 95 713,00 грн. 6 % річних від основного боргу за векселем № 0326 за період з 25.02.2015 р. по 30.09.2016 р. та 452 995,87 грн. сума збільшення боргу за цим же векселем від інфляційних процесів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з березня 2015 року по серпень 2016 року, включно.

Суддя Бунякіна Г.І.

Секретар судового засідання Євтушенко М.О.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (див. протокол);

від відповідача - ОСОБА_3 (див. протокол).

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 08.02.2018 року в порядку ст. 216 ГПК України з огляду на необхідність та клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для належного реагування на пояснення, викладені у відповіді на відзив.

22.02.2018 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 1, 3, 6 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з ОСОБА_1 акціонерне товариство "Полтаваобленерго" 548 708,87 грн., з яких 95 713,00 грн. 6 % річних від основного боргу за векселем № 0326 за період з 25.02.2015 р. по 30.09.2016 р. та 452 995,87 грн. сума збільшення боргу за цим же векселем від інфляційних процесів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з березня 2015 року по серпень 2016 року, включно.

Позовні вимоги обґрунтовуються простроченням ОСОБА_1 акціонерним товариством "Полтаваобленерго" оплати простого векселя № 0326 на загальну суму 1 000 000,00 грн.. Наведене стало підставою нарахування позивачем інфляційних втрат та 6 % річних.

Відповідач проти позову заперечує відзивом на позовну заяву № 10-75/1277 від 29.01.2018 року (вх. № 906 від 29.01.2018 року) та заперечення на відповідь на відзив № 10-75/2124 від 13.02.2018 року (вх. № 1556 від 15.02.2018 року), посилаючись на (1) невірне встановлення позивачем перебігу строку оплати векселів, з огляду на що розмір нарахованих до стягнення 6 % річних є меншим, а також на (2) відсутність підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат, оскільки вексельне законодавство не передбачає таких стягнень. Останній надав суду контррозрахунок позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

24.04.2000 року між Українським кредитним банком та НАК "Нафтогаз України" укладено договір № Т-102/042000 (а. с. 10-11), відповідно до умов якого (п. 1) сторони здійснюють обмін рівноцінних цінних паперів, а саме векселів, зазначених у ст. 2 цього договору, на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 2.1 цього договору, банк зобов'язується передати підприємству у власність векселі, перелік яких зазначений у додатку № 1 (а. с. 12-13), який є невід'ємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66 715 946,15 грн. Векселі передаються з бланковим індосаментом протягом 10 банківських днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до пунктів 36-45 додатку № 1 до договору № Т-102/042000 від 24.04.2000 року, передачі за цим договором підлягав, зокрема, вексель № 0326.

Вказаний вексель № 0326 зі строком погашення по пред'явленню, але не раніше 01.01.2015 року, передано позивачу 04.05.2000 року згідно акту приймання-передачі векселів до договору № Т-102/042000 від 24.04.2000 року (п. п. 36-45, а. с. 14-15).

Таким чином, ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є законним держателем простого векселя № 0326 на суму 1 000 000,00 грн., випущеного відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго", зі строком платежу по пред'явленню, але не раніше 01 січня 2015 року, що не заперечується відповідачем.

За цим векселем ОСОБА_1 акціонерне товариство "Полтаваобленерго" зобов'язалося заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку, правонаступником якого є ОСОБА_1 акціонерне товариство "Акцент-Банк", чи його наказу 1 000 000,00 грн. Українським кредитним банком на звороті векселя проставлено бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене", який підписаний головою правління, головним бухгалтером та скріплений печаткою (а. с. 16).

20.02.2015 року ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" із листом № 26-1262/1.2-15, яким пропонувало оплатити векселі, у тому числі і вексель № 0326 до 12-00 години 24 лютого 2015 року. У листі зазначено, що у разі неоплати векселів у відповідності з чинним законодавством по векселях буде вчинено протест у неплатежі (а. с. 17).

Вказаний лист направлений на адресу відповідача цінним листом 21.02.2015 року, що підтверджується фіскальним чеком № НОМЕР_1 та описом вкладення у цінний лист (а. с. 18-20). Як свідчать дані поштового повідомлення про вручення поштового відправлення з номером штрихкодового ідентифікатора 900 лист отриманий ПАТ "Полтаваобленерго" 26.02.2015 року (а. с. 21).

З огляду на відсутність оплати за векселем у встановлений строк (24.02.2015 року), позивач звернувся до державного нотаріуса Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 з листом № 26-1352/1.2-15 від 24.02.2015 року про опротестування векселя у неплатежі (а. с. 22).

Згідно розписки від 26.02.2015 року про передачу векселів на опротестування державний нотаріус Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 отримала 10 векселів на загальну суму 10 000 000,00 грн., в тому числі вексель № 0326 на суму 1 000 000,00 грн. (а. с. 23).

26.02.2015 року державний нотаріус Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 звернулась до відповідача телеграмою із пропозицією до 14 години 26 лютого 2015 року здійснити оплату векселів або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії (а. с. 25).

У звязку із невиконанням відповідачем вказаної вимоги, державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 видано акт № 1-130 від 26.02.2015 року про протест простого векселя № 0326 (а. с. 33).

Актом приймання-передачі від 26.02.2015 року державний нотаріус Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 передала позивачу 10 векселів та 10 актів про протест векселя про неоплату, в тому числі і щодо векселя № 0326 (а. с. 28).

05.03.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із листом № 26-1591/1.2-15 від 05.03.2015 року про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за вказаними векселями на загальну суму 10 000 000,00 грн., в тому числі і векселя № 0326 на суму 1 000 000,00 грн. (а. с. 29).

05.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано виконавчий напис про стягнення з відповідача заборгованості на суму 1 000 000,00 грн., зареєстрований в реєстрі за № 363 від 05.03.2015 року (а. с. 34).

Згідно розрахунку позивача (а. с. 35) та наданої відповідачем копії платіжного доручення № 593688 від 30.09.2016 року на суму 10 000 000,00 грн. (а. с. 55) борг за векселем № 0326 у розмірі 1 000 000,00 грн. погашений у повному обсязі.

З огляду на невчасну оплату відповідача за векселем № 0326 позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 548 708,87 грн., з яких 95 713,00 грн. 6 % річних від основного боргу за векселем № 0326 за період з 25.02.2015 р. по 30.09.2016 р. та 452 995,87 грн. сума збільшення боргу за цим же векселем від інфляційних процесів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з березня 2015 року по серпень 2016 року, включно.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

(1) Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (надалі "Уніфікований закон", з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також Законами України "Про обіг векселів в Україні" від 05.04.2001 року (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.2006 року, "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" від 06.07.1999 року, "Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 року про врегулюванню деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі" від 06.07.1999 року, "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів" від 06.07.1999 року у редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до Уніфікованого закону, позивач є законним векселедержателем, а відповідач є векселедавцем. Векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем (стаття 78 Уніфікованого закону).

Статтею 33 Уніфікованого закону визначено, що переказний вексель може бути виданий зі строком по пред'явленні. Переказний вексель строком по пред'явленні підлягає оплаті при його пред'явленні. Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу по пред'явленні не може бути пред'явленим до платежу раніше визначеної дати (стаття 34 Уніфікованого закону).

Згідно з абз. 4 п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 8 червня 2007 року № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", якщо останній індосамент є бланковим або на пред'явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним. За вексельним законодавством прямі боржники це - векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя (пункт 18 наведеної постанови).

У пункті 20 вищевказаної постанови зазначено, що вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, - за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя (статті 2, 76 Уніфікованого закону).

Прямий боржник за векселем зобов'язаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не пред'явив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів, у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його пред'явлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Кредитор, який не спростував заперечення прямого боржника про відсутність належного пред'явлення векселя до платежу, вважається таким, що прострочив. До такого кредитора застосовуються наслідки, передбачені ст. 613 ЦК.

Відповідач не заперечує, що вексель № 0326 був пред'явлений йому для платежу 26.02.2015 року, що підтверджується також актом про протест, складеним державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

За ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, зобов'язання сплатити за векселем припиняється виконанням, тобто сплатою зобов'язаною особою суми вексельного боргу.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ "Полтаваобленерго" виконало свої зобовязання з оплати спірного векселя 30.09.2016 року (платіжне доручення № 593688 від 30.09.2016 року, а. с. 55).

Згідно з п. 2 абзацу 1 ст. 48 Уніфікованого закону векселедержатель може вимагати від особи, до якої пред'явив позов, сплати відсотків, нарахованих на вексельну суму.

Заперечення відповідача, приведені у відзиві на позов, про відсутність підстав для застосування до нього 6 % річних за відсутності такої вказівки у векселі із посиланням на ст. 5 Уніфікованого закону, визнаються судом необґрунтованими

Дійсно, стаття 5 Уніфікованого закону передбачає, що у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред'явлення або у визначений строк після пред'явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною. Відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною.

При цьому ч. 3 ст. 5 Уніфікованого закону передбачає, що такі відсотки нараховуються з дати складання переказного векселя, якщо не зазначено іншої дати.

Пунктом 2 ст. 48 Уніфікованого закону встановлено, що держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, у тому числі, відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу. У той же час, п. 1 ст. 48 Уніфікованого закону передбачає, що держатель може вимагати від того, до кого від звертається з регресом суму переказного векселя, не акцептовану або не оплачену, з процентами, якщо вони були обумовлені.

Таким чином, у пунктах 1 та 2 ст. 48 Уніфікованого закону передбачені різні відсотки, а саме: відсотки, які можуть бути визначені векселедавцем у векселі відповідно до ст. 5 Уніфікованого закону, та які мають обчислюватись з дати складання векселя (п. 1), відсотки, які нараховуються відповідно до прямої вказівки та в розмірі, визначеному Уніфікованим законом, від дня строку платежу, тобто у разі, коли векселедавець не здійснив оплату векселя у встановлений строк (п. 2).

Позивачем заявлено до стягнення 95 713,00 грн. відсотків у розмірі шести, нарахованих на суму платежу за векселем 1 000 000,00 грн. за період з 25.02.2015 року по 29.09.2016 року, тобто відсотки, передбачені п. 2 ст. 48 Уніфікованого закону.

При перевірці правильності нарахування шести відсотків судом встановлено, що відсутні підстави їх нарахування за 25-26 лютого 2015 року, оскільки надіслана позивачем вимога про оплату векселя отримана позивачем 26.02.2015 року. В цей же день вручена телеграма, якою нотаріус пропонував здійснити оплату векселів або повідомити про відмову вчинити такі дії, а також вчинено акт про протест векселя.

Таким чином, згідно ст. 253 ЦК України прострочення виконання зобовязання починається з 27.02.2015 року.

При цьому судом приймається до уваги, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні", передбачені ст. ст. 48, 49 Уніфікованого закону відсотки на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки НБУ на день подання позову та від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

В той же час, розмір відсотків, нарахованих позивачем за відповідний період не перевищує облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період.

Таким чином, позовні вимоги в частині шести відсотків є правомірними за період з 27.02.2015 року по 29.09.2016 року в сумі 95 384,24 грн. та підлягають задоволенню в цій частині.

В іншій частині вимоги про стягнення шести відсотків відхиляються за їх безпідставністю.

(2) Стосовно вимоги позивача про стягнення 452 995,87 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 25.02.2015 року по 30.09.2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, право векселедержателя вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, обмежено наступними сумами: (1) сумою неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені; (2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу; (3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати. Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя. Тобто, Уніфікованим законом не передбачено покладення на особу, зобовязану за векселем, інших платежів, зокрема таких, як збитки від інфляції.

За наведеного, підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 452 995,87 грн. відсутні

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ "Полтаваобленерго" підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення шести відсотків у сумі 95 384,24 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

За викладеного та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 95 384,24 грн. 6 % річних від основного боргу за векселем № 0326 за період з 27.02.2015 р. по 30.09.2016 р. та 1 430,78 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 328,76 грн. - 6 % річних від основного боргу за векселем № 0326 за період з 25.02.2015 р. по 26.02.2015 р. та 452 995,87 грн. сума збільшення боргу за цим же векселем від інфляційних процесів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з березня 2015 року по серпень 2016 року, включно.

Повне рішення складено 01.03.2018 року.

Суддя Г.І.Бунякіна

Примітка:

1. Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 241 ГПК України.

2. Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 256 ГПК України.