ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.03.2018 р. Справа№ 914/3186/14

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Зубко С.В., розглянувши матеріали справи

за скаргою:керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» ОСОБА_1, м. Львів;
на дії:Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, м. Львів;
у справі:№914/3186/14
стягувач:Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Галич», м. Моршин, Львівська область;
боржник:Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус», м. Львів-Винники;

За участю представників:

від скаржника (боржника): ОСОБА_3, представник (довіреність №25/01 від 20.11.2017);

від стягувача: не зявився;

від ДВС: ОСОБА_2, головний державний виконавець

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» ОСОБА_1, м. Львів на дії Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, м. Львів у справі №914/3186/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Галич» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» про стягнення 609 647 грн. 10 коп.

В судове засідання зявився представник скаржника (боржника), скаргу підтримав, просив задоволити.

В обґрунтування вимог скарги боржник (скаржник) зазначив, що на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14 у виконавчому провадженні №53247483 головним державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було вжито ряд заходів щодо його примусового виконання. Зокрема, на підставі подання державного виконавця ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2017 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України керівника ТзОВ «Геліус» ОСОБА_1 до погашення заборгованості. 30.11.2017 ТзОВ «Геліус» сплатило ТзОВ фірма «Галич» заборгованість у повному обсязі, про що було повідомлено державного виконавця. 13.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14 у повному обсязі та закінчення виконавчого провадження, 31.01.2018 керівник ТзОВ «Геліус» звернувся до державного виконавця про зняття щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Однак, державним виконавцем було відмовлено у знятті обмеження з посиланням на те, що боржником не сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Таким чином, скаржник (боржник) просив суд визнати дії Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 неправомірними та скасувати тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1.

Стягувач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

В судове засідання зявився Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, проти скарги заперечив з підстав, викладених у поясненнях на скаргу.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Галич» 498 960 грн. 00 коп. основного боргу, 37 674 грн. 90 коп. пені, 62 370 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 10 642 грн. 20 коп. 3% річних, 12 192 грн. 95 коп. судового збору.

24.10.2014 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014. у справі №914/3186/14 видано наказ.

17.01.2017 головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №53247483) щодо виконання наказу від 24.10.2014 р. у справі №914/3186/14, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2017 у справі №461/1842/17 на підставі подання державного виконавця в межах виконавчого провадження №53247483 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України керівника ТзОВ «Геліус» ОСОБА_1 до погашення заборгованості.

13.12.2017 головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №53247483) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду погашення заборгованості згідно виконавчого документу у повному обсязі.

31.01.2018 боржник звернувся до державного виконавця із заявою про зняття із керівника ТзОВ «Геліус» ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Листом за вих. №19 від 02.02.2018 на заяву боржника від 31.01.2018 в.о. начальника Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області повідомив про відсутність правових підстав для зняття обмеження у звязку з тим, що боржником не сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»).

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У відповідності до п. 1 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

З наведених положень законодавства випливає, що обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України є винятковим тимчасовим засобом примусового характеру, який встановлюється судом в порядку, передбаченому законодавством, до повного виконання боржником зобовязання за рішенням суду.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2017 у справі №461/1842/17 під час розгляду подання державного виконавця було встановлено, що на виконанні Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження 53247483 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/3186/14, виданого 24.10.2014 року щодо стягнення з ТзОВ «Геліус», керівником якого є ОСОБА_1, на користь ТзОВ «Галич» заборгованості на суму 621 840,05 грн.

З огляду на наявність у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, та ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, Галицький районний суд м. Львова дійшов висновку про необхідність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника до сплати боржником заборгованості.

Таким чином, Галицьким районним судом м. Львова встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТзОВ «Геліус» ОСОБА_1 до погашення заборгованості згідно рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14.

Як встановлено судом, 30.11.2017 ТзОВ «Геліус» сплатило ТзОВ фірма «Галич» заборгованість згідно рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14, що стало підставою для винесення 13.12.2017 головним державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 5 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону;

закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

З урахуванням того, що боржником виконано рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14, державним виконавцем 13.12.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТзОВ «Геліус» ОСОБА_1 підлягають зняттю державним виконавцем.

Підтвердженням наведеного є також положення п. 5 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, якою передбачено, що при закінченні виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний зняти обмеження. Вказаною нормою не передбачено жодних винятків, які б дозволяли державному виконавцю продовжувати дію таких обмежень.

Слід також зазначити, що обовязок боржника щодо сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є новим зобовязанням боржника, який не виник із рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2014 у справі №914/3186/14, до виконання якого встановлювалося обмеження ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2017 у справі №461/1842/17. Такий обовязок боржника виникає із постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, які відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчими документами.

З огляду на те, що у боржника виникло нове зобовязання із сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державному виконавцю слід було, в разі прийняття ним відповідного рішення, звернутися до відповідного суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника до погашення заборгованості зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Проте, як зазначалося вище, тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України, як захід, що спрямований на виконання рішення суду, застосовується судом, тобто, вказаний захід, який хоч і скасовується державним виконавцем, ним не вживається, що додатково спростовує доводи державного виконавця про відсутність правових підстав для зняття обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені скаржником доводи є підставними, та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 33 Конституції України ст.ст. 18, 39, 40, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 5 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, ст.ст. 234, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» ОСОБА_1, м. Львів задоволити.

2. Визнати дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо незняття тимчасового обмеження у виїзді за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» ОСОБА_1 неправомірними та зобовязати головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 зняти тимчасове обмеження у виїзді за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» ОСОБА_1.

3. Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

4. Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Мазовіта А.Б.