КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Справа№ 20/058-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 19.02.2018 року

розглянувши апеляційну скаргу малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 (повний текст складено 24.07.2017)

у справі №20/058-10 (суддя - Бабкіна В.М.)

за первісним позовом малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до садового товариства "Чайка"

про стягнення 732 581,52 грн.

та за зустрічним позовом садового товариства "Чайка"

до малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про визнання договорів недійсними

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року мале підприємство "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, МП "ПМК-1") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до садового товариства "Чайка" (далі - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, СТ "Чайка") про стягнення 732581,52 грн.

В обґрунтування заявленого позову МП "ПМК-1" зазначає, що ним як підрядником, на підставі договору № 8 від 19.06.2006 р., було виконано роботи з монтажу газопроводу високого та середнього тиску, які відповідач зобов'язувався оплатити згідно умов договору. За твердженням підрядника, виконані ним роботи належним чином не оплачені, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 650807,00 грн. основного боргу, 60311,08 грн. штрафу, 21463,44 грн. інфляційних втрат, а також відшкодувати 7325,82 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Разом з цим, у червні 2010 року від садового товариства "Чайка" до господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява до МП "ПМК-1" про визнання договорів недійсними.

Предметом зустрічних позовних вимог є визнання недійсними договорів, укладених між МП "ПМК-1" та СТ "Чайка", і, зокрема, договору № 8 від 19.06.2006 р., оскільки СТ "Чайка" заперечує факт укладання договору № 8 від 19.06.2006 р., на який посилається позивач за первісним позовом, наголошуючи на укладенні з МП "ПМК-1" договору № 8 від 15.06.2006 р. з іншими умовами, зокрема, в частині вдвічі меншої вартості робіт.

За твердженням позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 як голова правління СТ "Чайка" договір № 8 від 19.06.2006 р. не підписував, у зв'язку з чим ухвалами господарського суду Київської області від 13.07.2010 р. та від 22.02.2011 р. у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, для з'ясування питання, чи виконано підпис на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному МП "ПМК-1" та СТ "Чайка", ОСОБА_2 чи іншою особою, у зв'язку з чим провадження у справі зупинялося.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5124/11-11 від 18.11.2011 р. підпис від імені ОСОБА_2 на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному між МП "ПМК-1" та СТ "Чайка", про виконання монтажу газопроводу на суму 863350,00 грн. виконаний ОСОБА_2

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ухвалою господарського суду Київської області від 20.12.2011 р. матеріали у даній справі № 20/058-10 були направлені до прокуратури Київської області, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України (у редакції чинній на час прийняття ухвали).

Зважаючи на тривалий час зупинення провадження у даній справі, з огляду на відсутність у матеріалах справи повідомлень сторін щодо результатів вирішення слідчими органами питань, порушених в ухвалі суду від 20.12.2011 р., ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2016 р. провадження у справі було поновлено, справу призначено до розгляду. Зобов'язано сторони надати суду обґрунтовані доказами письмові пояснення щодо стану розгляду кримінального провадження № 0000055 від 22.11.2012 р., зокрема, щодо результатів проведених у кримінальному провадженні судових експертиз, а також результатів вирішення питань, порушених в ухвалі суду від 20.12.2011 р.

В подальшому, для з'ясування фактично виконаних позивачем за первісним позовом робіт умовам одного з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.), фактичного обсягу вказаних робіт та їх вартість, ухвалою місцевого господарського суду від 23.02.2017 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом Київської області висновків експертів.

На розгляд експертів були винесені наступні питання:

1) Яким є обсяг фактично виконаних МП "ПМК-1" будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) даний обсяг фактично виконаних робіт відповідає?

2) Яка вартість фактично виконаних МП "ПМК-1" будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) встановлена вартість фактично виконаних робіт відповідає?

В зв'язку з вимогою експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою, ухвалою від 22.05.2017 р. зокрема, зобов'язано сторони надати проектну документацію на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; кошторисну документацію, документацію з відомостями ресурсів на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; акти на закриття прихованих робіт на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р. Окрім того, суд зобов'язав сторони надати письмові пояснення у випадку неможливості подання витребуваних документів із зазначенням причин їх неподання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у судове засідання 12.06.2017 р. представники сторін, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали, у зв'язку з чим розгляд клопотання експерта відкладався на 13.07.2017 р. з повторним зобов'язанням сторін надати витребувані документи, необхідні для проведення судової експертизи, або ж відповідні письмові пояснення.

У судове засідання 13.07.2017 р. представники сторін, що були належно повідомлені про дату і час судового засідання, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.07.2017 р. у справі №20/058-10 первісний позов залишено без розгляду. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач (за первісним позовом) - мале підприємство "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 по справі №20/058-10, оскаржуване рішення скасувати в частині залишення позову МП "ПМК-1" у формі ТОВ до СТ "Чайка" без розгляду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог МП "ПМК-1" у формі ТОВ до СТ "Чайка" у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 відновлено малому підприємству "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №20/058-10, апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В., розгляд справи №20/058-10 призначено на 24.10.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 розгляд справи №20/058-10 відкладено на 07.11.2017.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.11.2017 у зв'язку з участю судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у підготовці для підвищення кваліфікації з 06.11.2017 по 10.11.2017, визначено новий склад суду: головуючий суддя Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 прийнято до провадження справу №20/058-10 у визначено складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 відкладено розгляд справи №20/058-10 на 05.12.2017.

Проте, 05.12.2017 судове засідання у справі №20/058-10 не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого судді Тищенко О.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Після виходу головуючого судді з відпустки, справа призначається до розгляду. При цьому, у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.12.2017 визначено новий склад суду: головуючий суддя Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 прийнято до провадження справу №20/058-10 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Куксов В.В. та призначено справу до розгляду на 21.12.2017.

Враховуючи перебування судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.12.2017 визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №20/058-10 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А., розгляд справи №20/058-10 призначено на 22.01.2018, запропоновано сторонам у справі завчасно, а саме - до 18.01.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги скаржник просив задовольнити позов малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю у повному обсязі та судові витрати стягнути з відповідача за первісним позовом.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, подану апеляційну скаргу та письмові пояснення підтримав у повному обсязі на підставі доводів зазначених у них та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в частині залишення позову МП "ПМК-1" у формі ТОВ до СТ "Чайка" без розгляду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог МП "ПМК-1" у формі ТОВ до СТ "Чайка" у повному обсязі.

Представники СТ "Чайка" у судові засідання суду апеляційної інстанції не з'явились. Про час та місце розгляду справи відповідач за первісним позовом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, що з'явився у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, СТ "Чайка" про дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомило. Участь представника СТ "Чайка", що не з'явився, у судовому засіданні 19.02.2018 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів не надходило.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

МП "ПМК-1" (підрядник) звернулось до суду з первісними позовними вимогами до СТ "Чайка" (замовник) про стягнення заборгованості за договором № 8 від 19.06.2006 р., згідно з п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник бере на себе виконання робіт з монтажу газопроводів високого та середнього тиску, ГРП шафного типу для газопостачання житлових будинків садових товариств згідно із затвердженим кошторисом на будівельно-монтажні роботи, підготовку виконавчої документації, введення системи газопостачання в експлуатацію.

Строк початку робіт встановлюється з дня сплати авансу згідно з п. 4.1 договору (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору строк закінчення робіт - 31 серпня 2006 року.

За умовами пункту 3.1 договору вартість робіт визначається на підставі затвердженого кошторису на будівельно-монтажні роботи, складеного в програмному комплексі АВК-3 (версія 2.4.1) у відповідності з чинними нормами та правилами в цінах 2006 року.

Договірна ціна доручених до виконання підрядникові робіт складає 863350,00 грн., у тому числі - 143891,67 грн. 20% ПДВ (п. 3.2 договору).

У відповідності з умовами п.п. 4.1, 4.2 договору до початку робіт замовник зобов'язаний провести передоплату в розмірі 60% - 518010,00 грн., у тому числі - 86335,00 грн. 20% ПДВ, і 30% згідно актів виконаних робіт. Сплата решти 10% за виконані роботи здійснюється протягом 3-х банківських днів після підписання акта здачі-приймання робіт.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до завершення розрахунків між сторонами (п. 7.1 договору).

За письмовою угодою сторін можлива пролонгація даного договору на строк до одного місяця (п. 7.3 договору).

Згідно з умовами п. 8.3 договору строк виконання робіт, зазначений у даному договорі, може бути продовжений за згодою сторін шляхом внесення відповідних змін до даного договору.

Договір № 8 від 19.06.2006 р., оригінал якого міститься у матеріалах справи, підписаний з боку МП "ПМК-1" директором ОСОБА_3, а факт вчинення підпису на договорі № 8 від 19.06.2006 р. особисто головою правління СТ "Чайка" ОСОБА_2 був встановлений висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5124/11-11 від 18.11.2011 р., проведеної КНДІСЕ за ухвалою суду першої інстанції у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що у подальшому до договору № 8 від 19.06.2006 р. були внесені зміни.

Так, згідно з додатковою угодою № 1 від 16.02.2009 р. про зміну договору № 8 від 19.06.2006 р., сторони домовилися про те, що строком дії договору № 8 від 19.06.2006 р. є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати обов'язки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його укладання та діє до 30 червня 2009 року, або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії договору.

Окрім того, згідно з додатковою угодою № 2 від 20.02.2009 р. про зміну договору № 8 від 19.06.2006 р., сторони домовилися про те, що вартість робіт за договором № 8 від 19.06.2006 р., яка складала 863350,00 грн., збільшується на 341390,00 грн., і загальна вартість робіт складає 1204740,00 грн.

Від імені МП "ПМК-1" додаткову угоду № 1 від 16.02.2009 р. та додаткову угоду № 2 від 20.02.2009 р. було підписано директором ОСОБА_4, а від імені СТ "Чайка" - головою правління ОСОБА_5 (на той час).

За змістом первісного позову МП "ПМК-1" зазначає, що замовник виконав свої зобов'язання з попередньої оплати та оплати вартості виконаних робіт частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок підрядника 553933,00 грн.

Слід зазначити, що факт перерахування коштів на рахунок підрядника у вказаній сумі матеріалами справи підтверджується та СТ "Чайка" не спростовано.

Первісний позивач зазначає про те, що з боку підрядника обов'язки за договором № 8 від 19.06.2006 р., з урахуванням додаткових угод № 1 від 16.02.2009 р. та № 2 від 20.02.2009 р., виконані у повному обсязі шляхом виконання передбачених договором робіт на суму 1204740,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 за період з червня 2006 року по лютий 2009 року, актами про прийом завершеного будівництва об'єкта газопостачання від 09.02.2009 р., актом про готовність об'єкта до експлуатації № 156-е від 09.04.2009 р., свідоцтвом № 10000278 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

За таких обставин, позивач за первісним позовом вважає, що у замовника виникла заборгованість з оплати виконаних підрядником робіт на суму 650807,00 грн. (1204740,00 грн. - 553933,00 грн.), що і спричинило звернення МП "ПМК-1" до суду з первісним позовом у даній справі про стягнення 650807,00 грн. основного боргу, 60311,08 грн. штрафу та 21463,44 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості.

Не погоджуючись з позовом МП "ПМК-1", СТ "Чайка" у даній справі подало зустрічний позов за змістом якого, останній, просить суд визнати недійсними договір № 8 від 19.06.2006 р., додаткову угоду № 1 від 16.02.2009 р. та додаткову угоду № 2 від 20.02.2009 р. до вказаного договору, якими було збільшено початкову вартість робіт, а також наголошувало на відсутності заборгованості внаслідок здійснення оплати на користь первісного позивача у розмірі, що перевищує вартість робіт за договором № 8 від 15.06.2006 р.

Як зазначалось вище, під час розгляду справи у суді першої інстанції для з'ясування фактично виконаних позивачем за первісним позовом робіт умовам одного з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.), фактичного обсягу вказаних робіт та їх вартість, ухвалою місцевого господарського суду від 23.02.2017 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Проте, зазначену експертизу проведено не було у зв'язку з нездійсненням оплати її вартості та ненаданням сторонами витребуваних експертом та судом документів, а саме - проектної документації на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; кошторисної документації, документації з відомостями ресурсів на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; актів на закриття прихованих робіт на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.

Залишаючи первісний позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України (що діяв на час прийняття оскаржуваного рішення суду) місцевий господарський суд виходив з того, що неподання вказаних документів і неодноразове нез'явлення представників первісного позивача у засідання суду перешкоджає вирішенню спору за первісним позовом по суті та унеможливлює встановлення наявності чи відсутності у СТ "Чайка" заборгованості перед МП "ПМК-1" в заявленому первісним позивачем розмірі, і, відповідно, наявності підстав для стягнення нарахованих первісним позивачем штрафних санкцій, та за заявленими первісним позивачем підставами.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції про залишення первісного позову без розгляду прийнявши з цього приводу рішення суду, тоді, як у відповідності до ч. 2 ст. 81 ГПК України (що діяв на час прийняття оскаржуваного рішення суду) про залишення позову без розгляду виноситься ухвала.

Як було роз'яснено п. 4.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) (на час дії господарського процесуального кодексу України в редакції від 06.11.1991 р.) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що залишаючи без розгляду первісний позов МП "ПМК-1", місцевий господарський суд не виконав вищезазначених вимог та дійшов до помилкових висновків.

Таким чином, з урахуванням того, що обов'язок доказування покладено на сторони і позивач за первісним позовом зазначає, про те, що на його думку ним такий обов'язкок подання доказів виконано, колегія суддів, з урахуванням викладених вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вважає висновок місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду передчасним, а справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, оскільки до справи позивачем за первісним позовом додані докази, які останній вважає такими, що підтверджують його позовні вимоги.

До того ж, як зазначалося вище, про залишення прозову без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 81 ГПК України (що діяв на час прийняття оскаржуваного рішення суду) виноситься ухвала, а не рішення суду.

Щодо неможливості проведення судову будівельно-технічну експертизу, судова колегія зазначає, що висновок судової експертизи є рівноцінним доказом з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов'язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Оскільки, місцевий господарський суд передчасно та помилково залишив без розгляду первісний позов при цьому, ухваливши з цього приводу саме рішення, а не ухвалу суду, як того вимагала ч. 2 ст. 81 ГПК України (що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення суду), колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга МП "ПМК-1" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині залишення первісного позову без розгляду - скасуванню.

Що стосується зустрічних позовних вимог СТ "Чайка" колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що договір № 8 від 19.06.2006 р. та укладені до нього додаткова угода № 1 від 16.02.2009 р. та додаткова угода № 2 від 20.02.2009 р. є недійсними, оскільки вони укладені з порушенням норм чинного законодавства України, виходячи з наступного.

17 липня 2005 року відбулися збори голів садівницьких товариств "Чайка", "Гідробілог", "Руслан", "Гідробудівельник", "Придніпровське", "Вішенка", "Озерний", "Морський", "Атоменергобудпроект", "Геофізика", "Ентузіаст", "Поліграфкнига", "Орфей", обслуговуючого кооперативу садівницького товариства "Ансамбль ім. Вірського". Предметом розгляду на цих зборах було питання проведення робіт з газифікації вказаних садових товариств.

Зустрічний позивач стверджує, що оскільки розрахунковий рахунок був відкритий лише у Садового товариства "Чайка", зборами голів садових товариств було вирішено доручити голові правління Садового товариства "Чайка" ОСОБА_2 представляти інтереси по газифікації даних садових товариств та укладати відповідні договори, що, за твердженням СТ "Чайка", підтверджується протоколом б/н від 17.07.2005 р.

Між тим, з долученої до матеріалів копії протоколу зборів голів садівницьких товариств від 17.07.2005 р. слідує, що збори голів садівницьких товариств "Чайка", "Гідробілог", "Руслан", "Гідробудівельник", "Придніпровське", "Вішенка", "Озерний", "Морський", "Атоменергобудпроект", "Геофізика", "Ентузіаст", "Поліграфкнига", "Орфей", обслуговуючого кооперативу садівницького товариства "Ансамбль ім. Вірського" ухвалили: 1) створити ініціативну групу для вирішення питання газифікації; 2) головою групи обрати голову правління СТ "Чайка" ОСОБА_2; 3) на час будівництва повноваження генерального замовника покладаються на СТ "Чайка"; 4) питання про прийняття газопроводу на баланс вирішуватиметься після закінчення будівництва.

Таким чином, попри твердження зустрічного позивача, вказаними зборами не було уповноважено безпосередньо голову правління СТ "Чайка" ОСОБА_2 на укладення від імені низки садових товариств договору щодо здійснення робіт з газифікації.

Натомість вказаним протоколом засвідчено покладення повноважень замовника будівництва на юридичну особу - Садове товариство "Чайка", і саме юридичною особою СТ "Чайка", а не ОСОБА_2 був укладений договір з МП "ПМК-1".

Також позивач за зустрічним позовом посилається на те, що на підтвердження повноважень щодо проведення газифікації ОСОБА_2 від кожного садового товариства були видані відповідні довіреності.

До матеріалів справи долучені копії довіреностей, виданих головами правлінь садових товариств від імені членів садових товариств (за дорученнями), в яких зазначено, про те, що члени відповідних садових товариств, які здійснюють газифікацію своїх будинків, довіряють голові оргкомітету з питань газифікації ОСОБА_2, обраному 16 серпня 2005 р. на засіданні оргкомітету, здійснювати від їх імені організаційні заходи та вести фінансові справи щодо спорудження за їх кошти газопроводу і підведення газу до будинків.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, зазначені вище довіреності не містять дат їх вчинення, а відтак є нікчемними.

Крім того, наполягаючи на укладенні з МП "ПМК-1" договору № 8 від 15.06.2006 р. на суму 425349,00 грн., позивач за зустрічним позовом заперечував укладення договору № 8 від 19.06.2006 р. на суму 863350,00 грн. Проте, як зазначалося вище, факт підписання ОСОБА_2 договору № 8 від 19.06.2006 р. на суму 863350,00 грн. був встановлений призначеною у даній справі судовою почеркознавчою експертизою.

Також позивач за зустрічним позовом наголошував на тому, що саме договір № 8 від 15.06.2006 р. зі сторони замовника був підписаний головою правління СТ "Чайка" ОСОБА_2 як особою, уповноваженою на те всіма садовими товариствами, зазначеними в преамбулі договору: "Чайка", "Гідробілог", "Руслан", "Гідробудівельник", "Придніпровське", "Вішенка", "Озерний", "Морський", "Атоменергобудпроект", "Ансамбль ім. Вірського", "Геофізика", "Ентузіаст", "Поліграфкнига", "Орфей".

Проте, слід зазначити, що і договір № 8 від 19.06.2006 р. у преамбулі містить аналогічне посилання.

Як вбачається із зустрічного позову, наведені вище обставини, на думку позивача за зустрічним позовом, є підставою для визнання недійсним договору № 8 від 19.06.2006 р. недійсним.

Слід зазначити, що як встановлено у статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Поряд з цим, згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства слід зазначити, що у даній справі сторонами спірних договорів підряду та додаткових угод до одного з них є дві юридичні особи - МП "ПМК-1" як підрядник та СТ "Чайка" як замовник. Відтак, навіть за умови належного уповноваження громадянина ОСОБА_2 зазначеними вище садовими товариствами на представництво їх інтересів у відносинах з газифікації, за умовами як договору № 8 від 15.06.2006 р., так і договору № 8 від 19.06.2006 р. останні (садові товариства) не є їх сторонами.

Поряд з цим, слід зазначити, що правочин має відповідати загальним вимогам, необхідним для чинності правочину та передбаченим статтею 203 ЦК України, згідно якої: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недотримання зазначених вимог, за змістом ст. 215 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи документи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем за зустрічним позовом не було доведено наявності будь-якої із зазначених вище підстав для визнання недійсним договору № 8 від 19.06.2006 р., укладеного між СТ "Чайка" та МП "ПМК-1".

Разом з тим, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 16.02.2009 р. та № 2 від 20.02.2009 р. до договору № 8 від 19.06.2006 р., укладені головою правління СТ "Чайка" ОСОБА_5 за відсутності повноважень на вчинення таких правочинів.

Так, позивач за зустрічним позовом зазначав, що на зборах членів Садового товариства "Чайка" 05 лютого 2008 року було прийнято рішення щодо призначення новою головою Садового товариства "Чайка" ОСОБА_5. Водночас, як наголошував позивач за зустрічним позовом, повноваження щодо завершення всіх робіт по газифікації залишилися саме за ОСОБА_2 (п.п. 2, 3 протоколу № 1 від 05.02.2008 р.), і тільки ОСОБА_2 мав всі права на підписання будь-яких документів від імені всіх замовників газифікації.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3 протоколу № 1 від 05.02.2008 р. зборів членів Садового товариства "Чайка", копію якого долучено до матеріалів справи, ОСОБА_2 було звільнено від виконання обов'язків голови СТ "Чайка" та обрано новою головою СТ "Чайка" ОСОБА_5 При цьому у пункті 3 протоколу зазначено, що "питання щодо залишення ОСОБА_2 на посаді голови СТ "Чайка" до завершення робіт по газу було зняте з голосування, оскільки очевидною більшістю голосів було прийняте рішення про його звільнення з посади голови СТ "Чайка" та обрання головою СТ "Чайка" ОСОБА_5.".

Поряд з цим, з пункту 4 протоколу вбачається, що з урахуванням побажань садоводів щодо необхідності завершення робіт з газопостачання саме ОСОБА_2 та його особистої відповідальності у цьому питанні було запропоновано та вирішено включити ОСОБА_2 до складу правління СТ "Чайка".

Водночас, жодних юридично оформлених рішень зборів членів товариства з приводу надання виключно ОСОБА_2 повноважень щодо укладення правочинів від імені СТ "Чайка" у зв'язку із здійсненням газифікації до матеріалів справи не надано, як не надано і належно оформленої довіреності на уповноваження ОСОБА_2 на вчинення дій щодо газифікації від імені СТ "Чайка".

Натомість, як слідує зі змісту пп. 4.7.3 пункту 4.7 Статуту СТ "Чайка" (в редакції зі змінами 2003 року) саме на голову правління товариства покладається укладання угод від імені товариства з іншими організаціями та окремими особами на виконання робіт в товаристві.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої, що позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено відсутності у голови правління СТ "Чайка" ОСОБА_5 повноважень на підписання оспорюваних додаткових угод № 1 від 16 лютого 2009 р. та № 2 від 20 лютого 2009 р. до договору № 8 від 19 червня 2006 р., та, відповідно, наявності таких повноважень у обраного 05.02.2008 р. членом правління СТ "Чайка" ОСОБА_2

Також позивач за зустрічним позовом не було доведено доказами тверджень про те, що укладання ОСОБА_5 додаткових угод № 1 від 16 лютого 2009 р. та № 2 від 20 лютого 2009 р. до договору № 8 від 19 червня 2006 р. і підписання відповідних актів виконаних робіт було вчинено нею за змовою з керівництвом МП "ПМК-1".

Натомість як вірно враховано місцевим господарським судом, акт готовності об'єкта до експлуатації № 156-е від 09.04.2009 р., на підставі якого було видане Свідоцтво № 10000278 про відповідність збудованого об'єкта проектний документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 27.04.2009 р., також був підписаний ОСОБА_5 як головою правління СТ "Чайка", і наявність у неї повноважень на участь у введенні в експлуатацію збудованого газопроводу зустрічним позивачем під сумнів не ставилася.

Також місцевим господарським судом правомірно було відхилено доводи позивача за зустрічним позовом на укладення додаткових угод до договору після закінчення строку дії останнього, оскільки сторонами було погоджено, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до завершення розрахунків між сторонами (п. 7.1 договору № 8 від 15.06.2006 р., п. 7.1 договору № 8 від 19.06.2006 р.).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для задоволення зустрічних позовних вимог СТ "Чайка" у даній справі, а тому, місцевим господарським судом правомірно було відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Разом з тим, як зазначалося вище, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитися з висновками місцевого господарського суду про залишення первісного позову без розгляду. На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд передчасно та помилково залишив без розгляду первісний позов при цьому, ухваливши з цього приводу саме рішення, а не ухвалу суду, як того вимагала ч. 2 ст. 81 ГПК України (що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення суду). Колегія суддів вважає, що справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, оскільки до справи позивачем за первісним позовом додані докази, які останній вважає такими, що підтверджують його позовні вимоги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга МП "ПМК-1" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині залишення первісного позову без розгляду - скасуванню та враховуючи, що, якщо судом апеляційної інстанції буде прийняте рішення по суті заявлених позовних вимог за первісним позовом то сторони, чи то МП "ПМК-1", чи то СТ "Чайка" будуть позбавлені можливості з апеляційного оскарження судового рішення, яке не було прийняте судом першої інстанції.

Таким чином, беручи до уваги, що місцевий господарський суд у разі вирішення справи про залишення позову без розгляду мав би винести з цього приводу процесуальне рішення - ухвалу, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції на скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України), колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю слід задовольнити частково, рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 скасувати частково в частині залишення без розгляду первісного позову та направлення матеріалів справи до суду першої інстанції для здійснення подальшого розгляду в цій частині. Щодо відмови у задоволення зустрічного позову, рішення залишити без змін.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції щодо первісного позову прийняте рішення з неправильним застосуванням норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 20/058-10 підлягає скасуванню частково щодо залишення без розгляду первісного позову МП "ПМК-1, а справа направленню до господарського суду Київської області для здійснення подальшого розгляду в цій частині. Про відмову у задоволенні зустрічного позову, рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 20/058-10 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 20/058-10 скасувати частково щодо залишення без розгляду первісного позову малого підприємства "ПМК-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

3. В цій частині матеріали справи № 20/058-10 повернути до господарського суду Київської області для здійснення подальшого розгляду.

4. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову садовому товариству "Чайка", рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко

Дата складання повного тексту постанови 26.02.2018 року