номер провадження справи 15/8/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 Справа № 908/35/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя Горохов І.С.,

при секретарі судового засідання Чернетенко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи,

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», 03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

суть спору:

До господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 62 781,92 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/35/18, присвоєно справі номер провадження 15/8/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 31.01.2018.

Ухвалою суду від 31.01.2018, на підставі ст. 183 ГПК України, розгляд справи на стадії підготовчого провадження відкладався на 27.02.2018.

19.02.2018 Моторне (транспортне) страхове бюро України на виконання ухвали суду від 31.01.2018, направило інформацію з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу АК 6785409.

Ухвалою суду від 27.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2018. Витребувано у позивача висновок експерта про вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 22, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 22, 35 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 62 781,92 грн.

Представник позивача у судові засідання не зявився. На адресу суду надіслав заяву № 11/17276 від 14.02.2018, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у призначені судові засідання 31.01.2018, 27.02.2018 та 12.03.2018 не зявився, на адресу суду надіслав відзив від 25.01.2018. В обґрунтування відзиву зазначив, що 03.10.2017 в м. Дніпрі відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Фольцваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ісузу» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, (цивільно-правову відповідальність якого було застраховано ПрАТ УАСК АСКА за полісом АК/6785409), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винуватцем ДТП визнано ОСОБА_3 (постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017). ПрАТ УАСК АСКА не було повідомлено про вищенаведене, та про даний випадок дізнались після отримання позовної заяви. На думку відповідача при виплаті позивачем суми страхового відшкодування не було розраховано та не враховано коефіцієнт фізичного зносу деталей та знос транспортного засобу на день страхового випадку, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлены про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи документами.

В судому засіданні 12.03.2018 судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з неявкою сторін, в судові засідання 31.01.2018, 27.02.2018 та 12.03.2018 звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою системи «Оберіг» не здійснювався.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 08.12.2016 між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», м. Одеса укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00231.

Відповідно до п. 1.1. частини 2 предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням, застрахованими транспортними засобами та додатковим обладнанням страхування наземного транспортного засобу.

Предметом договору є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний № НОМЕР_1.

Відповідно до п. 8 договору частина 1, строк дії договору з 00.00 год. 14.12.2016 по 24.00 год. 13.12.2017.

03.10.2017 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Фольцваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ісузу» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

Відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 233254 від 03.10.2017. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Самарського районного суду від 08.11.2017 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення ОСОБА_3 п. 13.1 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КпАП.

В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», державний № НОМЕР_1, який на момент ДТП застрахований у ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група (ПрАТ СК УСГ) відповідно до договору добровільного страхування № 28-0197-17-00231 від 08.12.2016.

Відповідно до п. 15.1. частини 2 договору добровільного страхування, виплата страхового відшкодування (страхова виплата) здійснюється страховиком відповідно до умов договору, правил страхування та законодавства України, на підставі страхового акту та всіх необхідних та належним чином оформлених документів зазначених в розділі 11 частини 2 цього договору.

27.10.2017 позивач на виконання умов договору страхування, на підставі рахунку № КС00006982 від 24.10.2017, страхового акту № ССКА-4682 від 27.10.2017 та розрахунку до нього, на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», м. Одеса здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 63 291,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30760 від 27.10.2017.

В процесі дослідження документів по страховому випадку страховику Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП, була застрахована в ОСОБА_1 акціонерному товариству Українська акціонерна страхова компанія АСКА за полісом № АК/6785409.

Умовами полісу передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза становить 510,00 грн.

Господарським судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія, відповідальність якого застрахована відповідачем.

Таким чином Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої зобов'язання перед страхувальником згідно умов договору. Тому позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у сумі 62 781,92 грн. за мінусом франшизи в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно з ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виплата страхового відшкодування у розмірі 63 291,92 грн., підтверджується платіжним дорученням № 30760 від 27.10.2017.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах суми 63 291,92 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування).

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом "Isuzu NQR 71 P" реєстраційний номер НОМЕР НОМЕР_3 застрахована відповідачем на підставі Полісу № АК/6785409.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на вимоги п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо не надходження на адресу ПрАТ «УАСК АСКА» заяви про відшкодування в порядку регресу суд вважає безпідставним, оскільки вимоги вказаного пункту стосуються прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати, а не предявлення заяв про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу.

Щодо заперечень відповідача, які стосуються розрахунку зносу, то відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Згідно свідоцтва про реєстрацію пошкодженого транспортного засобу «Фольксваген» державний реєстраційний № НОМЕР_1 рік випуску автомобіля - 2012 (перша реєстрація грудень 2012 року) і на момент ДТП (3 жовтня 2017 року) строк його експлуатації не перевищує п'яти років. Тому розрахунок зносу в даному випадку є недоцільним.

Крім того, транспортний засіб, застрахований у позивача згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, відповідно, при настанні страхового випадку, передбаченого договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, в даному випадку по ризику «ДТП», позивач керується відповідними нормами права, а саме Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Правилами страхування та Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вимогами ст. 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена в ст. 27 Закону України «Про страхування». Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат (суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі (страхувальнику позивача) перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, тобто, до винної у скоєнні ДТП. Розмір вказаних витрат підтверджується рахунком по ремонту пошкодженого транспортного засобу, застрахованого у позивача, № КС6982 від 24 жовтня 2017 року, а також платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування. Тому твердження відповідача з приводу того, що позивач повинен був розрахувати розмір страхового відшкодування з урахуванням зносу є необґрунтованими та безпідставним.

На підставі вищевикладеного, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та фактичного визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в сумі 62 781,92 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А; ідентифікаційний код 13490997) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А; ідентифікаційний код 30859524) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 781,92 (шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят одна гривня 92 коп.) та суму судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 19 березня 2018 року.

Суддя І. С. Горохов