РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018Справа № 910/23228/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

первісним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 50-Г)
до про1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, б. 13, оф. 1); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» (03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, б. 28-А) визнання договорів купівлі - продажу недійсними

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, б. 13, оф. 1)
до про Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 50-Г) визнання виконаними в повному обсязі умов договору
Представники:

від Позивача: Гармашов Б.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 1: Косенко А.П. представник за договором);

від Відповідача - 2: Войтюк В.В. (представник за договором);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (надалі також - «Відповідач - 1») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» (надалі також - «Відповідач - 2») про визнання договорів купівлі - продажу недійсними.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 20.01.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25. Як зазначає Позивач, 31.03.2016 року ним складено акт поточної перевірки виконання умов договору, яким встановлено факт неналежного виконання Відповідачем - 1 умов Договору від 20.01.2014 року. В той же час, 13.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» були укладені Договори купівлі - продажу №270 та №271, які на думку Позивача є недійсними, оскільки укладені без погодження з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву. За таких підстав, просить Суд визнати Договір купівлі - продажу №270 від 13.06.2014 року та №271 від 13.06.2014 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани», недійсними.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач - 1 зазначав, що ним було виконано належним чином всі зобов'язання, визначені умовами Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач - 2 зазначав, що право власності територіальної громади міста Києва на об'єкт приватизації припинилось, Відповідачем - 1 здійснено всі зобов'язання за Договором, об'єкт приватизації був відчужений Позивачем на користь Відповідача - 1 з дотриманням процедури, а Відповідач - 2 набув право власності на законних підставах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Дим Компани" про визнання договорів купівлі - продажу недійсними залишено без руху.

09.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018 року відкрито провадження у справі №910/23228/17, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018 року.

09.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву.

09.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" надійшла зустрічна позовна заява до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання виконаними в повному обсязі умов договору №1319 купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні від 20.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим №249.

В судове засідання 13.02.2018 року з'явились представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання виконаними в повному обсязі умов договору об'єднано в одне провадження з первісним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Дим Компани" про визнання договорів купівлі - продажу недійсними по справі №910/23228/17.

Суд на місці ухвалив - надати Позивачу строк до 5 днів з дня отримання відзивів для подання відповіді на відзиви.

Суд на місці ухвалив - надати Відповідачам строк до 3 днів з дня отримання відповіді на відзиви для подання заперечень.

Суд на місці ухвалив - надати Відповідачу за зустрічним позовом строк до 15 днів з дня отримання зустрічного позову на подання відзиву.

Суд на місці ухвалив - надати Позивачу за зустрічним позовом строк до 5 днів з дня отримання відзиву на зустрічний позов на подання відповіді на відзив.

Суд на місці ухвалив - відкласти підготовче судове засідання на 05.03.2018 року.

16.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшов відзив на позовну заяву.

20.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив на первісний позов.

27.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

28.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшли заперечення.

03.03.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив на первісний позов.

05.03.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 05 березня 2018 року представник Позивача за первісним позовом підтримав вимоги та доводи первісної позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представники Відповідачів заперечили проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Відповідача - 1 просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.

В судовому засіданні представники Сторін подали спільну заяву про початок розгляду справи по суті в день закінчення підготовчого судового засідання.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представників сторін, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання. Підготовче судове засідання закінчено.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 05 березня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 223 Господарського процесуального кодексу України,в судовому засіданні складено протокол судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації") від 16.10.2013 p. №7 документи, що посвідчують право користування або власності на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт приватизації, станом на 31.12.2013 p., не зареєстровані. Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим №249. (а.с.18-19)

Об'єкт приватизації належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради на праві комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії САК № 352157, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 23 вересня 2013 року та зареєстровано Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, про що видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (п.1.2 Договору)

Згідно з п.1.3 Договору право власності на об'єкт приватизації переходить до Покупця після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності на придбаний об'єкт, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об'єкта приватизації.

У п.1.6 Договору зазначено, що у результаті продажу на аукціоні вказаний в цьому Договорі об'єкт приватизації продано за 1840764 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.1 Договору Покупець зобов'язаний внести 1840764 грн. за придбаний об'єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього Договору.

Розрахунки за придбаний об'єкт приватизації здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку 2600.0.093742.001 в Публічному Акціонерному Товаристві «БАНК КІПРУ», МФО 320940, на рахунок Продавця 2715 в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку 820019, для РВ ФДМУ по м.Києву, . (п.2.2 Договору)

Згідно з п.3.2 Договору передача об'єкта приватизації Продавцем і прийняття об'єкта приватизації Покупцем посвідчується актом передачі, який підписується сторонами.

Відповідно до п.5.1 Договору Покупець зобов'язаний:

- у встановлений цим Договором термін сплатити ціну продажу об'єкта приватизації;-

- у встановлений цим Договором термін прийняти об'єкт приватизації;

- здійснити державну реєстрацію нерухомого майна в установленому законом порядку;

- утримувати об'єкт та прилеглу територію в належному санітарна - технічному стані;

- Покупець протягом 5 днів після підписання договору купівлі - продажу відшкодовувати ТОВ «Юридична компанія „Ексцерт - Груп» витрати пов'язані, із здійсненням оцінки об'єкта відповідно до договору від 28:08:2013 № 3-К, укладеного між регіональним відділенням ФДМУ по м.Києву та ТОВ «Юридична компанія „Експерт - Груп»;

- надавати Продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього Договору;

- не перешкоджати Продавцю у здійсненні контролю за. виконанням умов цього Договору.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що подальше відчуження об'єкта приватизації .можливе лише за умови за умови збереження для нового власника зобов'язань, визначених у пункті 5.1 Договору, виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль, за їх виконанням, у порядку, що затверджується Фондом державного, майна України.

У разі подальшого відчуження приватизованого майна новий власник об'єкта приватизації зобов'язаний у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на об'єкт приватизації подати державному органу приватизації копії документів, що підтверджують його право власності. (п.5.3 Договору)

Відповідно до п.5.5 Договору відсутність погодження державним органом приватизації подальшого відчуження об'єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргамак» в свою чергу прийняло нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25, що підтверджується Актом передачі нежитлової будівлі комунальної власності №1382 від 20.02.2014 року. (а.с.20)

Представниками приватизації складено Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року, яким встановлено, що умови Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року станом на 31.03.2016 року не виконані. (а.с.21)

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач за первісним позовом зазначає, що 13.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» були укладені Договори купівлі - продажу №270 та №271, які на думку Позивача є недійсними, оскільки укладені без погодження з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву. За таких підстав, просить Суд визнати Договір купівлі - продажу №270 від 13.06.2014 року та №271 від 13.06.2014 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани», недійсними.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ним було виконано належним чином всі зобов'язання, визначені умовами Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року, а тому просить суд визнати виконаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» в повному обсязі умови договору №1319 купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні від 20.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим №249.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву не підлягають задоволенню та зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 20.01.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації") від 16.10.2013 p. №7 документи, що посвідчують право користування або власності на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт приватизації, станом на 31.12.2013 p., не зареєстровані. Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим №249. (а.с.18-19)

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Судом встановлено, що при укладенні Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак», Сторонами було погоджено предмет договору, ціну, порядок передачі, права й обов'язки сторін, відповідальність, гарантії, інші умови.

В обґрунтування первісних позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем - 1 не було виконано належним чином всі зобов'язання, визначені умовами Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що основними пріоритетами приватизації є підвищення ефективності виробництва та мотивації до праці, прискорення структурної перебудови і розвитку економіки України.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про приватизацію державного майна» , державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні. Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим діють на підставі Закону України «Про Фонд державного майна України», цього Закону, інших законів України з питань приватизації.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», при приватизації об'єкта державної власності шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Приписами частини 3 статті 7 та частини 2 статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють контроль за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації державними органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 10.05.2012 № 631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.05.2012 р. за № 815/21127, при здійсненні контролю за виконанням умов договорів державні органи приватизації керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами Фонду.

Пунктом 1.6. Порядку передбачено, що контроль за виконанням умов договору здійснює державний орган приватизації, який уклав такий договір.

Про проведення перевірки державний орган приватизації письмово повідомляє (не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку її проведення) шляхом направлення рекомендованого листа власнику (якщо об'єктом приватизації є об'єкт малої приватизації або єдиний майновий комплекс).(п.2.2 Порядку)

Пунктом 2.7 Порядку встановлено, що за результатами перевірки складається акт за формою згідно з наказом Фонду державного майна України від 09.04.2012р. №472 "Про затвердження форм актів перевірки виконання умов договорів купівлі-продажу", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.04.2012 за № 642/20955.

Складений за результатами перевірки акт підписується в останній день перевірки представником державного органу приватизації, власником або уповноваженою ним особою та керівником господарського товариства, якщо об'єктом приватизації за договором є акції (частки, паї). (п.2.8 Порядку)

Відповідно до п.2.9 Порядку у разі неявки власника для участі у перевірці виконання умов договору купівлі-продажу об'єкта малої приватизації або єдиного майнового комплексу груп А, В, Г представник державного органу приватизації в останній день перевірки здійснює оформлення акта перевірки за своїм підписом на підставі наявних матеріалів. Акт складається в трьох примірниках, два примірники надсилаються в триденний строк з дати завершення перевірки рекомендованим листом для підписання власнику. Якщо в тридцятиденний строк з дня відправлення акта перевірки державним органом приватизації не отримано підписаного власником примірника акта перевірки та/або зауважень чи заперечень до нього, представник державного органу приватизації робить запис про неявку власника для здійснення перевірки у третьому примірнику акта. До акта долучаються документи, які підтверджують направлення двох примірників акта для підписання власнику. Складений відповідно до вимог цього пункту акт є підставою для застосування санкцій до власника, визначених договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.2.1 Договору Покупець зобов'язаний внести 1840764 грн. за придбаний об'єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього Договору.

Розрахунки за придбаний об'єкт приватизації здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку 2600.0.093742.001 в Публічному Акціонерному Товаристві «БАНК КІПРУ», МФО 320940, на рахунок Продавця 2715 в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку 820019, для РВ ФДМУ по м.Києву, . (п.2.2 Договору)

Відповідно до п.5.1 Договору Покупець зобов'язаний:

- у встановлений цим Договором термін сплатити ціну продажу об'єкта приватизації;-

- у встановлений цим Договором термін прийняти об'єкт приватизації;

- здійснити державну реєстрацію нерухомого майна в установленому законом порядку;

- утримувати об'єкт та прилеглу територію в належному санітарна - технічному стані;

- Покупець протягом 5 днів після підписання договору купівлі - продажу відшкодовувати ТОВ «Юридична компанія „Ексцерт - Груп» витрати пов'язані, із здійсненням оцінки об'єкта відповідно до договору від 28:08:2013 № 3-К, укладеного між регіональним відділенням ФДМУ по м.Києву та ТОВ «Юридична компанія „Експерт - Груп»;

- надавати Продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього Договору;

- не перешкоджати Продавцю у здійсненні контролю за. виконанням умов цього Договору.

Продавець зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням умов Договору. (п.6.1 Договору)

На підтвердження факту неналежного виконання Відповідачем - 1 умов Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву надано Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року, складений представниками органу приватизації, яким встановлено, що умови Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року станом на 31.03.2016 року не виконані. (а.с.21)

Однак, Суд звертає увагу, що в порушення п. 2.2 Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації державними органами приватизації Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту письмового повідомлення власника майна - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» про проведення перевірки не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку її проведення шляхом направлення рекомендованого листа.

Крім того, Суд зазначає, що вказаний Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року складений та підписаний в односторонньому порядку лише головним спеціалістом відділу приватизації, управління державним майном та корпоративними правами держави ОСОБА_7 Доказів направлення вказаного Акту на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» у триденний строк з дати завершення перевірки рекомендованим листом для підписання власнику відповідно до п.2.9 Порядку матеріали справи також не містять.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року не є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» зобов'язань за Договором купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року, а тому він не є підставою для застосування санкцій до власника, визначених договором та чинним законодавством.

Також в матеріалах справи наявні листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву №30-03/964 від 28.01.2016 р., №30-03/2289 від 29.02.2016 р. (а.с.22-23), якими Позивач просив Відповідача -1 надати документи на підтвердження стану виконання умов договору, які Судом не приймаються до уваги, оскільки відсутні докази направлення їх на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», а тому факт неналежного виконання Відповідачем - 1 умов договору в частині надання Продавцю необхідних матеріалів, відомостей, документів тощо про виконання умов цього Договору не доведено Позивачем за первісним позовом.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву не доведено належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» зобов'язань за Договором купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» здійснено оплату за Договором купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року у розмірі 184076 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №55-34006 від 09.01.2014 року, та у розмірі 1656687 грн. 60 коп., що підтверджується випискою по рахунку Відповідача - 1 за 19.02.2014 року, а загалом у розмірі 1 840 764 грн. 00 коп. (а.с.74-75)

Також на виконання умов Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргамак» в свою чергу прийняло нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25, що підтверджується Актом передачі нежитлової будівлі комунальної власності №1382 від 20.02.2014 року. (а.с.20)

Крім того, 27.02.2014 року реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві здійснено державну реєстрацію на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18384691. (а.с.73)

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргамак» належним чином виконало свої зобов'язання за Договором купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року, укладеним з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з урахуванням того, що Позивачем за первісним позовом не доведено протилежного та не заперечувався факт належного виконання Відповідачем - 1 умов договору в частині сплати Покупцем протягом 5 днів після підписання договору купівлі - продажу ТОВ «Юридична компанія „Ексцерт - Груп» витрат пов'язаних, із здійсненням оцінки об'єкта.

Як вбачається з матеріалів та встановлено Судом, 13.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» були укладені Договори купівлі - продажу №270 та №271 нежитлової будівлі (літ. «Д») загальною площею 381,30 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, й не заперечувалось представниками Відповідачів у заявах по суті справи та у судових засіданнях, а тому відповідно до частини 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вказані обставини не підлягають доказуванню.

В обґрунтування заявлених первісних позовних вимог Позивач за первісним позовом зазначав, що вказані договори є недійсними, оскільки укладені без погодження з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що подальше відчуження об'єкта приватизації .можливе лише за умови за умови збереження для нового власника зобов'язань, визначених у пункті 5.1 Договору, виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль, за їх виконанням, у порядку, що затверджується Фондом державного, майна України.

Відповідно до п.5.5 Договору відсутність погодження державним органом приватизації подальшого відчуження об'єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними.

Приписами пункту 5.1. Порядку встановлено, що зняття договору з контролю здійснюється державним органом приватизації у разі:

повного виконання умов договору, що підтверджується відповідним державним органом приватизації шляхом затвердження акта підсумкової перевірки;

набрання законної сили рішенням суду про виконання умов договору в повному обсязі;

набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору (або визнання його недійсним).

Відповідно до п.5.3 Порядку у випадках, передбачених абзацом третім пункту 5.1 та пунктом 5.2 цього розділу, акти підсумкових перевірок державним органом приватизації не складаються.

Так, Суд звертає увагу, що Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року був складений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву після належного виконання Відповідачем - 1 умов Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року, що встановлено вище у вказаному судовому рішенні. А тому Позивачем за первісним позовом повинен був знятий вказаний договір з контролю й положення п.п.5.2, 5.5 Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року не підлягають застосуванню при укладенні оспорюваних Договорів купівлі - продажу №270 та №271 від 13.06.2014 року, тобто необхідність отримання погодження державного органу приватизації подальшого відчуження об'єкта приватизації не вимагалось.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» про визнання договорів купівлі - продажу недійсними.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргамак" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання виконаними в повному обсязі умов договору, Суд зазначає.

Обставини виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргамак" у повному обсязі умов Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні №1319 від 20.01.2014 року встановлені Судом при розгляді первісного позову у даній справі.

Посилання Позивача за зустрічним позовом на підпункт 2 п. 5.1 Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації державними органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 10.05.2012 № 631 в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом Суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8 Конституції).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що посилання пп.2 п.5.1 Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації державними органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 10.05.2012 №631, який визначає, що зняття договору з контролю здійснюється державним органом приватизації у разі, зокрема, набрання законної сили рішенням суду про виконання умов договору в повному обсязі не приймається Судом до уваги, оскільки звернення до суду є правом, а не обов'язком особи.

Крім того, підпункт 1 п.5.1 Порядку передбачає, що зняття договору з контролю здійснюється державним органом приватизації у разі повного виконання умов договору, що підтверджується відповідним державним органом приватизації шляхом затвердження акта підсумкової перевірки.

Однак, Суд зазначає, що в даному випадку, оскільки Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 381,30 кв.м. (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25) від 31.03.2016 року був складений в порушення умов чинного законодавства України та не є належним, допустимим доказом, зняття з контролю вказаного договору повинно було бути здійснено після повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргамак" умов Договору №1319 від 20.01.2014 року шляхом затвердження акту підсумкової перевірки відповідно до пп.1 п.5.1 Порядку.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до Суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред'явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Отже, обрання позивачем певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Суд зазначає, що Позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» заявлено вимогу саме про визнання виконаними в повному обсязі умов договору №1319 купівлі - продажу нежитлової будівлі комунальної власності шляхом продажу на аукціоні від 20.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим №249, тобто встановлення факту, як способу захисту права, чинним законодавством не передбачено, а відтак не може бути самостійним предметом позову у господарському суді. Також обраний Позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту порушеного права не призводить до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у даній справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, а рішенням суду має вирішуватись саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за первісним та зустрічним позовом залишаються за Позивачами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні первісного позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Дим Компани» про визнання договорів купівлі - продажу недійсними - відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання виконаними в повному обсязі умов договору - відмовити повністю.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 березня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин