ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/55/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Одеського апеляційного господарського суду №1

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від заявника: ОСОБА_2, за ордером;

від боржника: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 11 січня 2018 року 2017 року про відмову у видачі судового наказу

по справі № 916/55/18

за заявою Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго

до боржника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Відбудова

про видачу судового наказу

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

час та місце винесення ухвали: 11.01.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 14.03.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Відбудова заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 18163,37 грн., заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 20501,98 грн., пені у розмірі 3761,16 грн., 3% річних у розмірі 435,25 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1333,57 грн.

Заяву Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Відбудова прийнятих на себе зобовязань за умовами договору про постачання електричної енергії №174800 від 06.09.2009р.

11.01.2018р. Господарським судом Одеської області видано судовий наказ у справі № 916/55/18, яким стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Відбудова на користь Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 18163 грн. 37 коп. та заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 20501 грн. 98 коп. за договором про постачання електричної енергії №174800 від 06.09.2009р., а також судові витрати у сумі 154 грн. 15 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2018р. у справі №916/55/18 (суддя Дяченко Т.Г.) відмовлено у видачі судового наказу Публічному акціонерному товариству „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Відбудова пені у розмірі 3761,16 грн., 3% річних у розмірі 435,25 грн. та інфляційних витрат у розмірі 1333,57 грн.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції прийшов о висновку про необхідність розгляду вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів тощо.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Одесаобленерго звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій заявник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.01.2018р. у справі №916/55/18 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Так, апелянт зазначає, що пеня, 3% річних та інфляційних є грошовою заборгованістю, а їх нарахування передбачене умовами договору. Крім того, скаржник вказує, що посилання суду першої інстанції як на підставу відмови у видачі судового наказу необхідності перевірки нарахованих сум є необґрунтованим.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 08.02.2018р. №150 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2018р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П. у звязку з перебуванням головуючого судді Лисенко В.А. у відпустці.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2018р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П., призначено розгляд справи на 14.03.2018р.

Представник боржника в судове засідання 14.03.2018р. не зявився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з реєстру поштових відправлень Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2018р.

Відповідно до вимог ст.ст.240, 283 ГПК України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши доводи апеляційної Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобовязання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобовязань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Вимоги в частині стягнення річних та інфляційних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на договорі.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що оскільки стягнення пені є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, приймаючи до уваги вищевикладені висновки, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції було проголошено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2017 року у справі №15/136/09 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго без задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.01.2018р. у справі №916/55/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений і підписаний 15.03.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.