ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 березня 2018 р. Справа № 902/44/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства", м. Київ

до: Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, м. Вінниця

про визнання недійсним договору оренди в окремій частині

В С Т А Н О В И В :

29.01.2018 р. до суду надійшов позов Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" до Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області про визнання недійсними положення преамбули договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016 р., укладеного між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" про визначення цього договору як додаткової угоди та пункт 10.1 Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016 року, за яким договір діє з 24.05.2016 р. до 23.05.2017 р. за правилами п.3 ст.631 ЦК України та визнання права позивача на оренду приміщення площею 339,80 кв.м, розташованого в адмінбудинку за адресою вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016 р., укладеного між сторонами на 5 років.

Ухвалою суду від 02.02.2018 р. матеріали позовної заяви б/н від 04.01.2018 р. залишено без руху.

06.02.2018 р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МВН" надійшли письмові пояснення б/н від 06.02.2018 р. щодо усунення недоліків до позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.03.2018 р. Також даною ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

12.03.2018 р. на адресу суду від представника Громадської організації "Агенція розвитку-споживчого партнерства" (позивач) надійшла заява б/н від 12.03.2018 р. про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову та заборонити Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Вінницькій обласній раді виселяти та вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на виселення позивача з орендованого приміщення площею 339,80 кв.м, що складається з приміщень № 46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013 р., які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою вул.Театральна, 14, м. Вінниця.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки позивачем фактично обрано заходи до забезпечення позову, які є тотожними заявленим позовним вимогам в поданій позовній заяві, позаяк за умови вжиття вказаних заходів фактично відпадає необхідність розгляду судом заявлених позовних вимог.

Крім того, позивачем не обґрунтовано адекватність заходу до забезпечення позову (заборона вчинення будь-яких дій спрямованих на виселення), відповідність заявленим позовним вимогам, на забезпечення яких вживається останній.

При цьому, надані позивачем в якості доказів підтвердження обставин з якими на думку позивача пов'язується застосування заходів забезпечення позову листи вих. № 01-04-01/907 від 20.06.2017 р. та вих. № 01-04-01/993 від 12.07.2017 р. судом оцінюються критично з огляду на вихідну дату вказаних листів (20.06.2017 р. та 12.07.2017 р.), їх зміст (відсутність у вказаних листах конкретного строку до якого слід вчинити дії по поверненню орендованого майна) та відсутність в матеріалах справи інших доказів з моменту їх адресування позивачу (сплив більше як 8 місяців) на підтвердження реальності та безумовної наявності факту вчинення відповідачем чи іншими особами дій спрямованих на виселення Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства".

Також при відхиленні заяви судом враховано, що починаючи з 23.05.2017 р. (закінчення строку дії Договору оренди № 14-20) по даний час позивач безперешкодно використовує майно, сплачує за нього орендні платежі та комунальні послуги на підставі рахунків, які виставляються відповідачем, заборгованість по платежам станом на 01.03.2018 р. відсутня на що власне позивач і послався в заяві про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Громадської організації "Агенція розвитку-споживчого партнерства" (позивач) надійшла заява б/н від 12.03.2018 р. про забезпечення позову шляхом заборони Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Вінницькій обласній раді виселяти та вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на виселення позивача з орендованого приміщення площею 339,80 кв.м, що складається з приміщень № 46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013 р., які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою вул.Театральна, 14, м.Вінниця відхилити.

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду окремо від рішення суду першої інстанції. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Ухвалу надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 13.03.2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2,3 - позивачу - АДРЕСА_1, 02068; вул. Театральна, буд. 14, м.Вінниця, 21050.

4 - відповідачу - вул. Хмельницьке шосе, 7 , м. Вінниця, 21100.