ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 березня 2018 р. Справа № 903/12/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро"

до відповідача: фізичної особи- -підприємця ОСОБА_1

про зобовязання передати 88,4 тонн фуражної пшениці вартістю 363324грн.

за відсутності представників сторін

встановив: 02.01.2018р. ТОВ "ВВ Агро" звернулося з позовною заявою до ФОП ОСОБА_1, в якій просить зобовязати відповідача передати ТОВ "ВВ Агро" 88,4 тонн фуражної пшениці урожаю 2017 року вартістю станом на 15.08.2017 року 363324грн. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно договору поставки №2 від 06.04.2017р. в частині розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою суду від 26.01.2018р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.02.2018р.; встановлено відповідачу строк до 14.02.2018р. для подання відзиву на позов, із урахуванням вимог ст.165 ГПК України.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.01.2018р., що направлялася відповідачу на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві та вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Ухвалою суду від 01.03.2018р. повідомлено сторін про відкладення розгляду справи по суті на 14.03.2018р. та повторно встановлено відповідачу строк до 12.03.2018р. для виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також розяснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує спір за наявними у справі матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем була отримана позовна заява, що підтверджується відстеженням з офіційного сайту Укрпошти. Проте, після прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, відповідач перестав отримувати поштову кореспонденцію.

Суд вважає, що ним виконано обов'язок щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Крім цього, явка представників в судове засідання обовязковою не визнавалась.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на зазначене та з врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

06.04.2017р. між ТОВ «ВВ Агро» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір поставки №2.

За умовами п. 1.1 договору поставки в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність замовника, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується оплатити й прийняти продукцію*/товар, визначений даним договором.

Позивач ТОВ «ВВ Агро» виконав умови договору та поставив відповідачу добрива (діамофос) у кількості 17 тонн, що підтверджується актом приймання-передачі матеріальних цінностей від 06.04.2017р., підписаним обома сторонами.

Згідно п. 2.2 договору сторони домовились, що розрахунки між ними будуть здійснюватись у натуральній формі, визначеною кількістю сільськогосподарської продукції. Замовник оплачує постачальнику вартість товару чи його партії, визначеною за погодженням сторін кількістю фуражної пшениці урожаю 2017 року або за згодою сторін іншою сільськогосподарською продукцією за цінами станом на 15.08.2017р.

Пунктом 3.2 договору поставки передбачено, що замовник зобовязаний провести повний розрахунок згідно даного договору до 15.08.2017р.

06.04.2017р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору поставки №2 згідно з якою сторони домовились, що розрахунки за договором поставки можуть бути здійснені замовником у натуральній формі та погодили наступний коефіцієнт обміну продукцією: 1 тонна НПК = 4,2 тонни пшениці урожаю 2017р., 1 тонна селітри = 2,625 тонн пшениці урожаю 2017р.; 1000л ДТ = 7,545 тонн пшениці урожаю 2017р., 1 тонна карбоміду = 3,175 тонн пшениці урожаю 2017р.; 1 тонна діамофоски 10:26:26 = 5,2 тонни пшениці урожаю 2017р.

Оскільки, позивач поставив відповідачу 17 тонн діамофоски, то відповідач зобовязаний здійснити розрахунок з позивачем у натуральній формі згідно з коефіцієнтом обміну продукцією, визначеним у додатковій угоді від 06.04.2017р., а саме 88,4 тонн (17 тонн діамофоски х 5,2 тонни пшениці).

Однак, відповідач умов договору поставки та додаткової угоди не виконав і не розрахувався з позивачем за отриманий товар у натуральній формі, а тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 88,4 тонни фуражної пшениці урожаю 2017р.

09.10.2017р. ТОВ «ВВ Агро» надіслало ФОП ОСОБА_1 претензію про розрахунок за отриманий товар (вих.№06/10-02 від 06.10.2017р.), в якій позивач просить відповідача негайно передати у власність ТОВ «ВВ Агро» продукцію, а саме 88,4 тонн пшениці урожаю 2017р., поставивши її на склад ТОВ «ВВ Агро» за адресою: Волинська обл., Турійський район, село Дуліби.

Відповідач отримав претензію 12.10.2017р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №202. Однак, дана претензія була залишена відповідачем без відповіді.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обовязку передати кредиторові у власність або користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобовязання.

Станом на 15.08.2017р. вартість 88,4 тонн фуражної пшениці урожаю 2017 року складала 363 324грн., згідно з даними офіційного сайту Аграрної біржі http://agrex.gov.ua.

На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем в кількості 88,4 тонни фуражної пшениці урожаю 2017 року, вартістю 363324грн. не погашена, не спростована відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

З врахуванням ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити.

2. Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (44453 Волинська обл., Старовижівський р-н, с.Смідин, вул. Жовтнева, 77, ІПН НОМЕР_1) передати товариству з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» (01001 м.Київ, вул. Городецького, 9а, ) 88,4 тонн фуражної пшениці урожаю 2017 року, вартістю станом на 15.08.2017р. 363324грн.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (44453 Волинська обл., Старовижівський р-н, с.Смідин, вул. Жовтнева, 77, ІПН НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Агро» (01001 м.Київ, вул. Городецького, 9а, ) 5449грн. 86коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Згідно ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.03.2018р.

Суддя О. Г. Слободян