ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа № 907/676/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Мирутенко О.Л.

секретар судового засідання: Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс-Констракшн" (надалі ТзОВ "Альтіс-Констракшн") б/н від 22.12.2017р. (вх. № ЛАГС 01-05/3/18 від 02.01.2018р.)

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.11.2017 про припинення провадження, суддя Ушак І.Г.

у справі № 907/676/17

за позовом: ТзОВ "Альтіс-Констракшн", м. Київ

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, м. Ужгород

про стягнення 600 000 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Відповідно до п.9 Перехідних положень ГПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 ТзОВ «Альтіс-Констракшн» звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача з укладення договору про закупівлю, скасування рішення тендерного комітету відповідача (оформленого протоколом від 18.05.2017) в частині відхилення тендерної пропозиції ТзОВ «Альтіс-Констракшн» через неукладення договору про закупівлю з вини останнього та про стягнення 600 000,00 грн. сплачених позивачем як гарантійний внесок учасника закупівель (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог а.с. 172-174).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.11.2017 у справі № 907/676/17 провадження припинено на підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ТзОВ «Альтіс-Констракшн» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а відтак, винесено незаконну ухвалу, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. Зокрема, скаржник зазначає, що відмова від позову, вчинена представником позивача, прямо суперечить інтересам позивача та порушує умови договору доручення, на підставі якого діяв повірений.

ТзОВ «Альтіс-Констракшн» явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечив, оскаржувану ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, відтак, просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/1319/18 від 19.02.2018р.).

Третя особа відзиву на апеляційну скаргу не подала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.09.2017 ТзОВ «Альтіс-Констракшн» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача з укладення договору про закупівлю, скасування рішення тендерного комітету відповідача (оформленого протоколом від 18.05.2017р.) в частині відхилення тендерної пропозиції ТзОВ «Альтіс-Констракшн» через неукладення договору про закупівлю з вини останнього та про стягнення 600 000,00 грн. сплачених позивачем як гарантійний внесок учасника закупівель (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог а.с. 172-174).

Відповідно до ч.3 ст. 28 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.) представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Згідно з ст. 244 ЦК довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Статтею 246 ЦК установлено вимоги до довіреності, що видається юридичною особою. Довіреність від імені юридичної особи повинна бути підписана її керівником чи іншою уповноваженою на це її установчими документами особою і скріплена печаткою відповідної юридичної особи.

Представник за довіреністю має право вчиняти всі процесуальні дії, що їх має право вчиняти особа, яку він представляє, якщо у довіреності не застережено обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно до заяви про збільшення розміру позовних вимог було долучено довіреність б/н від 16.11.2017р. на представника Гарагуца Володимира Федоровича за підписом директора ТзОВ «Альтіс-Констракшн» М.В. Забігайло та скріплена печаткою товариства, терміном на три роки (а.с. 180).

В даній довіреності зазначено, що цією довіреністю ТзОВ «Альтіс-Констракшн», в особі директора М.В. Забігайло уповноважує Гарагуца Володимира Федоровича представляти інтереси товариства в усіх судах України з усіма правами, які надаються законом позивачу, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог.

Стаття 22 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) надає право позивачу до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ТзОВ «Альтіс-Констракшн» Гарагуца Володимир Федорович 28.11.2017р. подав до суду заяву про відмову від всіх позовних вимог, заявлених у справі № 907/676/17 (а.с. 222).

Частиною 6 статті 22 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Статтею 78 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) передбачено, що відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Згідно з ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевий господарський суд перевірив повноваження представника позивача, що підписав заяву про відмову від позовних вимог, на вчинення таких дій та прийняв таку заяву, оскільки на момент подання заяви про відмову від позову строк довіреності не закінчився, в матеріалах справи відступні докази скасування такої довіреності особою, яка її видала.

Місцевим господарським судом було роз'яснено сторонам наслідки відмови від позову.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом (п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України в редакції до 15.12.2017).

Беручи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних інтересів, відтак колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно прийняв відмову, у зв'язку з чим підставно припинив провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України з покладенням на позивача судових витрат.

Твердження скаржника про існування договору доручення між ТзОВ «Альтіс-Констракшн» та Гарагуцою Володимиром Федоровичем, вчиненого в усній формі, і що останній, подавши відмову від позову, здійснив перевищення своїх повноважень, не заслуговує на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки є необґрунтованими та не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а її доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 30.11.2017р. у справі № 907/676/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4. Справу повернути до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Матущак О.І.

Мирутенко О.Л.