ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа № 920/570/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

прокурора Зливки К.О., посвідчення №047938 від 13.09.2017

позивача ОСОБА_1, дов б/н від 01.02.2018 (у справі)

відповідача ОСОБА_2, дов.№19 від 21.10.2017 (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сумський завод продовольчих товарів (вх.№95С/3)

на рішення господарського суду Сумської області від 06.12.2017 у справі №920/570/17 (суддя Левченко П.І., повний текст рішення складено 11.12.2017)

за позовом Заступника керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області, м. Суми

до Приватного акціонерного товариства Сумський завод продтоварів, с.Бездрик Сумського району Сумської області

про стягнення 217 989,05 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь держави в особі позивача 217989,05 грн збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 06.02.2013 по 23.11.2015 із зарахуванням з подальшим перерахуванням 65396,17 грн (30%) - до спеціального фонду Державного бюджету України, 43597,81 (20%) - до обласного бюджету Сумської області і 108994,53 грн. (50%) до спеціального фонду місцевого бюджету Бездрицької сільської ради.

Рішенням господарського суду Сумської області від 06.12.2017 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного АТ Сумський завод продтоварів на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області збитки в сумі 217989,05 грн, завдані державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 06.02.2013 по 23.11.2015, із зарахуванням вказаних коштів на рахунок з подальшим перерахуванням 65396,71 грн (30%) до спеціального фонду Державного бюджету України; 43597,81 грн. (20%) до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради; 108994,53 грн (50%) до спеціального фонду місцевого бюджету Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. Стягнуто з Публічного АТ Сумський завод продтоварів на користь Прокуратури Сумської області витрати по сплаті судового збору в сумі 3270,00 грн.

Приватне акціонерне товариство Сумський завод продовольчих товарів з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Сумської області від 06.12.2017 у справі №920/570/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити і судові витрати покласти на позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що ним було визнано за собою факт наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності спеціального дозволу в період з 06.02.2013 по 23.11.2015, що є порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, однак вважає, що розмір збитків в сумі 217 989,05 грн, які були нараховані позивачем та стягнуті з відповідача рішенням суду є безпідставним та необґрунтованими з огляду на їх неправильний розрахунок. Розрахунок збитків через наднормативні викиди забруднюючих речовин позивачем було здійснено всупереч п.п. 3.1, 3.6, 4.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10.12.2008, зокрема позивач застосував при здійсненні розрахунку завищений показник маси забруднюючих речовин, використавши невірно складові. Так, на думку відповідача, позивач використовував для проведення розрахунку Звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин від стаціонарних джерел підприємства відповідача, здійснений у 2015 році ТОВ «НВП «Екосистема», з метою розробки документів, в яких обґрунтовується обсяги викидів для отримання дозволу на викиди в атмосферне повітря, однак використав відомості Звіту неналежним чином, що потягло за особою безпідставне збільшення розміру завданих збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2018 у справі №920/570/17 для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А., суддя Пушай В.І., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2018 апеляційну скаргу ПАТ Сумський завод продовольчих товарів на рішення господарського суду Сумської області від 06.12.2017 у справі №920/570/17 залишено без руху на тій підставі, що заявником апеляційної скарги до апеляційної скарги надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в меншому розмірі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 було відкрито апеляційне провадження та встановлено строк позивачу до 02.02.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу.

30.01.2018 на адресу Харківського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить рішення господарського суду Сумської області від 06.12.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування своєї позиції по справі, прокурор посилається на те, що завдані державі збитків в розмірі 217989,05 грн ПрАТ «Сумський завод продтоварів» не відшкодував, факт притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення до суду не оскаржувалося, дії ДЕІ в Сумській області щодо проведеного розрахунку збитків не оскаржувалися, що і стало підставою для звернення до суду. При цьому, прокурор зазначає, що Методикою передбачається можливість визначення маси наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря не лише шляхом інструментально-лабораторних вимірювань, але й розрахунковими методами.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2018 у справі №920/570/17 для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.02.2018.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор підтримав позицію позивача та доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу, зазначив що рішення господарського суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 25.08.2015 по 14.09.2015 та з 29.01.2016 по 11.02.2016 Державною екологічною інспекцією у Сумській області в складі державних інспекторів з охорони ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності інженера охорони праці ПрАТ «Сумський завод продтоварів» на підставі статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, статті 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, пункту 4.2 Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року №136, було проведено планові перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності відповідача - Приватного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів», яке здійснює діяльність за адресою: Сумська область, с.Бездрик, вул. Зарічна, 1.

За результатами даної перевірки Держекоінспекцією було складено акт перевірки від 25.08-14.09.2015 року. Відповідно до інформації у вказаному акті , ДЕІ у Сумській області було встановлено факт порушення вимог статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, а саме: в період з 06.02.2013 по 23.11.2015 підприємством відповідача здійснювалися викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин від стаціонарних джерел викидів №№ 1, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

21.09.2015 з метою усунення порушень природоохоронного законодавства виявлених під час здійснення планового заходу - перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, Держекоінспекцією винесено на адресу боржника припис №15/03-16, пунктом 4 якого зобов'язано підприємство відповідача отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно акту позапланової перевірки контролю виконання припису від 21.09.2015 №15/03-16, на виконання пункту 12 припису підприємством відповідача був отриманий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря №-2 від 24.11.2015 з терміном дії до 24.11.2025. Отже, моментом усунення наднормативних викидів є 24.11.2015.

За наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства, зокрема наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та невиконання припису позивача, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення №006865 від 23.09.2015, згідно яких інженера з охорони праці ПрАТ «Сумський завод продтоварів» ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 78 Кодексу України про Адміністративні правопорушення (порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних чи біологічних факторів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Вказаний адміністративний штраф був сплачений у добровільному порядку, про що свідчить квитанція від 06.10.2015.

На підставі матеріалів проведеної перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Сумській області, згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10.12.2008, зареєстрованої в Мінюсті України 21.01.2009 за №48/16064, було здійснено розрахунок розміру збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 06.02.2013 по 23.11.2015, який дорівнює 217 989,05 грн.

25.05.2018 ДЕІ у Сумській області звернулася до підприємства відповідача із претензією №1352/09-14, в якій запропонувала добровільно відшкодувати нанесену державі шкоду в наслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі 217 989,05 грн.

Після отримання вказаної претензії із розрахунком розміру шкоди, вимоги даної претензії добровільно виконані боржником не були, збитки в розмірі 217 989,05 грн. ПрАТ «Сумський завод продтоварів» в добровільному порядку не відшкодовано, що стало підставою для звернення Державної екологічної інспекції у Сумській області до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з підприємства відповідача збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення виходив з обставин за якими встановив, що позивачем обґрунтовано був застосований розрахунковий метод визначення маси наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викиду за наявних умов необовязковості застосування інструментально-лабораторного методу, чим спростовуються доводи відповідача щодо неправильного застосування позивачем вимог Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів речовин в атмосферне повітря в частині не проведення інструментально-лабораторних вимірювань, не правильного визначення маси забруднюючої речовини, не вірного визначення часу роботи джерел викидів та часу роботи окремих джерел викидів. Також, судом першої інстанції було встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача (викид в атмосферу забруднюючих речовин без спеціального дозволу), наявність шкоди (збитки в розмірі 217 989,05 грн) та наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою (збитки спричинені внаслідок скидання відповідачем в період з 06.02.2013 по 23.11.2015 забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України "Про охорону атмосферного повітря".

У відповідності до статей 10-11 зазначеного Закону підприємства, установи, організації які здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зобовязані отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

Статті 33-34 зазначеного Закону, передбачають, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону - несуть відповідальність згідно з законом. При цьому, шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок розрахунку розмірів компенсації збитків через наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлено Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10.12.2008.

Розділом 2 вказаної Методики встановлено визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, як викидів забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства. Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки субєктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами (пункти 2.1, 2.1.2, 2.2 Методики).

Розділом 3 Методики встановлено розрахунок маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Зокрема, пункт 3.6 передбачає, що розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливно-використовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою №2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Таким чином, з аналізу наведеного припису, вбачається альтернативна можливість визначення маси наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря не лише шляхом інструментально-лабораторних вимірювань, але й розрахунковими методами використання якої і застосував позивач.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем цілком обґрунтовано був застосований розрахунковий метод визначення маси наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викиду за наявних умов необовязковості застосування інтструментально-лабораторного методу про що було зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було проведено листування з підприємством відповідача, яке передувало проведенню розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Так, 21.03.2016 позивач звертався до відповідача з листом №757/03-15 щодо надання інформації про часи роботи стаціонарних джерел викидів: джерела №1 за період з 31.01.2015 по 23.11.2015, джерел викидів №№ 5, 9 з моменту введення в експлуатацію до 23.11.2015, джерел викидів №№ 6-8, 10-13, 14 за період з 06.02.2013 по 23.11.2015.

31.03.2017 відповідач, в свою чергу, відповів позивачу листом №317, що час роботи стаціонарних джерел №№ 10, 11, 12, 13 є сумарним.

Зазначений лист відповідача був використаний позивачем під час проведення розрахунку, в якому був використаний час роботи в кількості 4 годин по кожному вище зазначеному джерелу викиду.

Крім того, для встановлення точної кількості годин роботи котлів позивачем були надіслані запити до ПП Лімік, яке згідно договору субпідряду безпосередньо здійснювало пусконалагоджувальні роботи на котлі ДКВР-6, 5-14, ТОВ Спецтехстрой, ТОВ НВПЕлектромаш, що здійснювали пусконалагоджувальні роботи на котлі Е 1,0-09Г-3. Однак, ПП Лімік повідомлено, що документи про проведення пусконалагоджувальних робіт було передано генпідряднику ТОВ Спецтехстрой, проте, відповіді від ТОВ Спецтехстрой та ТОВ НВП Електромаш позивачем отримано не було.

Позивач, з метою надання підтверджуючих документів, щодо часів роботи стаціонарних джерел викидів, повторно звернувся до відповідача з листом, на що відповідач відповів що час роботи котла ДКВР-6,5-14 за період з 31.01.2015 по 23.11.2015 складає 1021 години (лист №956 від 19.07.2016).

Відповідно до даних Звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ПрАТ Сумський завод продовольчих товарів, який розроблений у 2015 році, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на джерелах викидів №№ 10, 11, 12, 13 здійснюються одночасно. Викид забруднюючих речовин від котлів ДКВР-6,5-14 та двох котлів Е1,0-09Г3 здійснюється через 1 трубу, джерело викидів №1.

За отриманими даними з листів відповідача, позивач, під час проведення розрахунку розміру відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, застосував дані, що час роботи стаціонарного джерела викиду складатиметься із часу роботи котлів.

Також слід зазначити, що в ході планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, яка проведена позивачем у термін 25.08.- 14.09.2015 року, було встановлено, що лише за І та II квартали 2015 року на підприємстві утворилось 12,585 т золи, що свідчить про використання котлів ДКВР та Е1,0-09Г-3 Цей факт відображено у відповідному акті перевірки, який підписаний відповідачем без зауважень.

В свою чергу, відповідач зазначив, що зола в кількості 12,585 т утворилась під час чистки зольників непрацюючих котлів Мітчел та при зачищенні приямка димової труби і газоходів котельні.

З цього приводу позивач зазначив, що паливом для котлів Мітчелл є природний газ, що зафіксовано у вищезазначених актах планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, при спалюванні якого зола не утворюється.

Позивачем під час розрахунку маси наднормативних викидів забруднюючої речовини в атмосферне повітря була використана характеристика джерела викиду, що зафіксована в Звіті, зокрема таблиця 2.2 Характеристика джерел викидів забруднюючих речовин.

Відповідно до пункту 2.5.3 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, що затверджена Наказом Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.03.1995 за №61/597, показники, передбачені таблицею 2.2 (графи 14, 15-16, 17-18), які виконані прямими вимірами, розрахунковими методами чи взяті з проекту (або з техрегламенту), є обовязковими. При цьому, у випадку відсутності одного з показників вказується причина неможливості його визначення. Одержані показники аналізуються і за визначену величину приймається показник, який найбільш відображає викиди від діючого технологічного обладнання при нормальних умовах його експлуатації.

Таким чином, потужність викиду (масова витрата), що зазначена в таблиці 2.2. Характеристика джерел викидів забруднюючих речовин Звіту найбільш відображає викид від діючого технологічного обладнання відповідача.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в даному випадку застосуванню пядлягав пункт 3.11 Методики, згідно якого час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту вчинення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідач дійшов помилкового висновку про те, що пункт 3.11 Методики визначає момент нарахування збитків, а не визначає (фіксує) момент початку здійснення (вчинення) порушення вимог природоохоронного законодавства. Такі висновки відповідача протирічать позиції оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/20/2014 від 14.01.2014 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків, згідно з пунктом 4 якого збитки завдані державі внаслідок порушення приписів законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.

Відповідно до статті 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Крім того, слід зазначити, що твердження відповідача щодо неправомірності дій посадових осіб позивача в частині неправомірно проведеного розрахунку розміру заподіяної шкоди є безпідставними, оскільки відповідачем дії позивача у вищезазначеному випадку не оскаржувалися та протиправними не визнавались, рішень суду, які б набрали законної сили з даного предмету у матеріалах справи відсутні. В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що можливість оскарження дій посадових осіб ДЕІ у Сумській області є його правом, а не обовязком. Однак, слід зазначити, що підписуючи без зауважень акти ДЕІ про виявлення порушень природоохоронного законодавства, підприємство відповідача все ж таки не скористалося наданим йому правом оскаржити акти та дії державного органу, які, на його думку, є неправомірними.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду щодо застосування статті 1166 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобовязання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини.

Наявність всіх зазначених умов є обовязковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. На позивача покладається обовязок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов'язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції було встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача (викид в атмосферу забруднюючих речовин без спеціального дозволу), наявність шкоди (збитки в розмірі 217989,05 грн) та наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою (збитки спричинені внаслідок скидання відповідачем в період з 06.02.2013 по 23.11.2015 забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу).

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач доказів сплати суми збитків суду не надав ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у сумі 217989,05 грн є законними та обґрунтованими, а доводи прокурора та позивача стосовно протиправної поведінки відповідача у заподіянні збитків внаслідок викидів в атмосферу забруднюючих речовин без спеціального дозволу підтверджуються документами, складеними за результатами перевірки.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи заявника апеляційної скарги по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сумський завод продовольчих товарів залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 06.12.2017 у справі №920/570/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.03.2018.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.