РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Справа № 5004/165/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

прокурора: Кондратюк А.В.

позивача (стягувача): Кулик А.О.

відповідача (боржника): Олейніков О.В.

відділу ДВС: Коваль Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.2018р. на ухвалу господарського суду Волинської області, постановлену 15.01.18р. суддею Якушевою І.О. о 17:10год. у м. Луцьк, повний текст складено 18.01.2018р.

за скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р.

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 5004/165/12

за позовом Прокурора м.Луцька в інтересах держави в особі Волинської філії Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 22 691 686,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М.Р. №31/13-3517 від 31.08.2017р. У скарзі скаржник просить суд : 1) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М.Р., яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №51936816; 2) визнати незаконною бездіяльність відповідальної особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні №51936816, а також просить зобов'язати посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити розподіл та перерахувати на користь ДК "Газ України" стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у справі №5004/165/12 задоволено скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р. на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі №5004/165/12 за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі Волинської філії Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного комунального підприємства "Луцьктепло" про стягнення 22 691 686 грн. 67 коп. Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №51936816; визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум, у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816; зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити розподіл та перерахувати на користь ДК "Газ України" стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що враховуючи статті 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження", Інструкцію з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012р. № 512/5 у діях Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається бездіяльність, яка полягає у неперерахуванні списаних з рахунків ДКП "Луцьктепло" коштів на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" пропорційно до належної суми за виконавчим документом №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.01.2018р. звернувся до суду з апеляційною скаргою від 24.01.2018р., в якій, зокрема, просить ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у справі №5004/165/12 скасувати, у задоволенні скарги відмовити; вирішити питання щодо розподілу судових витрат; справу розглянути за участю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Скаржник зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває зведене ВП №51936816 щодо стягнення заборгованості з ДКП "Луцьктепло", до якого в тому числі входять ВП №28694996 (наказ №07/138-1 від 03.03.2011) та №33061785 (наказ №5004/165/12-1 від 27.03.2012) з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України". Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Шевченком М.Р. 07.08.2017 винесено постанови про зупинення ВП №28694996 та №33061785. Відповідно до наказу №160 від 27.06.2017р. "Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання" ДКП "Луцьктепло" включено до відповідного Реєстру зазначених підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Виходячи зі змісту п. 10 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення до відповідного реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є НАК "Нафтогаз України", її ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). У відповідності до ч. 3, 4 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 7 ч. 1 цієї статті, не зупиняється в разі стягнення заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії. Виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р. для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду. Апелянт зазначає, що згідно ч. 4, 6 ст. 35 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану. Так, згідно п. 10 ч. 1 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з відповідного реєстру підприємств згідно ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У даному випадку, разі поновлення виконавчого провадження, останнє повторному зупиненню з цих підстав не підлягає. Разом із тим, відповідно до оскаржуваної ухвали визнано незаконною бездіяльність відділу, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному ВП №51936816 та не перерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум у зазначений період, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом №07/138-1 від 03.03.2011 у зведеному ВП №51936816. Належних доказів щодо нездійснення державним виконавцем розподілу стягнутих коштів скаржником не надано. Крім того, здійснити розподіл коштів не можливо, оскільки на даний час виконавче провадження зупинено. У зв'язку із наведеним, апелянт вважає, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.2018р. на ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у справі №5004/165/12 та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 14.03.2018р.

Луцька місцева прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у справі №5004/165/12 - залишити без змін; апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України - без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

Позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у відзиві просить апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 24.01.2018р. - залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у справі №5004/165/12 - без змін, з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 14.03.2018р. представник апелянта, прокурор та представники сторін підтримали свої доводи викладені у апеляційній скарзі та відзивах на апеляційну скаргу відповідно, та надали пояснення в обґрунтування своїх позицій.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення апелянта, прокурора, та представників сторін та апелянта у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.03.2012р. у справі №5004/165/12 частково задоволено позов прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі філії Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного комунального підприємства "Луцьктепло" про стягнення 22 691 686грн. 67 коп.; стягнуто з ДКП "Луцьктепло" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 21 244 844 грн. 64 коп., в тому числі 20 696 724,06 грн. основного боргу, 130850,46 грн. пені, 308746,08 грн. процентів річних, 108524,04 грн. інфляційних втрат; стягнуто з відповідача у дохід Державного бюджету 64380 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 116-118, т.1).

Вказане судове рішення не оскаржувалося у апеляційному та касаційному порядках.

27.03.2012р. на виконання даного рішення видано наказ №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. (а.с. 120, т.1).

15.06.2012р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №33061785 по примусовому виконанню наказу господарського суду Волинської області №5004/165/12-1 від 27.03.2012р., зобов'язано боржника самостійно виконати рішення суду в 7-денний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження та попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, виконання здійснюється в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 201, т.1, а.с. 10-11, т.6).

Матеріалами справи встановлено, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні перебувають накази господарського суду Волинської області від 03.03.2011 № 07/138-1 (ВП №28694996) та від 27.03.2012 №5004/165/12-1 (ВП № 33061785) про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

Постановами державного виконавця від 11.08.2016р. ВП № 28694996 та ВП № 33061785 приєднані до зведеного виконавчого провадження № 51936816 (а.с. 14-15, 44-45, 152-157 т.6).

Також у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні наказ господарського суду Рівненської області від 22.10.2012р. № 5019/1121/12 (постанова державного виконавця від 11.08.2016р. ВП № 40022768 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 51936816 (а.с. 69, 152-157, т.6)) про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ТОВ "Тепелен" заборгованості та наказ господарського суду Волинської області від 11.08.2014р. № 903/336/14-1 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості.

13.06.2017р., 10.08.2017р., 29.08.2017р., 06.10.2017р. державним виконавцем були винесені постанови у зведеному виконавчому провадженні № 51936816 (ВП № 40022768) про арешт коштів, які містяться на рахунках ДКП "Луцьктепло", відкритих в установах банку (а.с.62-68, т.6)

Як вбачається з повідомлення стягувача №31/13-1730 від 14.04.2017р. на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України станом на 14.04.2017р. заборгованість за наказом №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. становила 2 054 826,22 грн. (а.с. 21, т.6).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання зазначених вище наказів, за період з червня 2017р. по серпень 2017р. з рахунку ДКП "Луцьктепло" відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було списано 1 369 617,92грн., що підтверджується копією карточки рахунку 6855 ДКП "Луцьктепло" (а.с. 19, т.6).

Згідно статті 129- 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 стаття 327 ГПК України ).

Згідно статті 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").

01.09.2017р. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (стягувач) звернулася до господарського суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М.Р. №31/13-3517 від 31.08.2017р., в якій просить визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М.Р., яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №51936816; визнати незаконною бездіяльність відповідальної особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні №51936816 та зобов'язати посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити розподіл та перерахувати на користь ДК "Газ України" стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні №51936816 (а.с. 3-7, т.6).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 06.09.2017р. вирішення питання про прийняття скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р. на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М.Р. по справі №5004/165/12 відкладено до повернення матеріалів справи до господарського суду Волинської області (а.с.1, т.6).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.12.2017р. у зв'язку із поверненням матеріалів справи № 5004/165/12 до суду, скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р. прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 03.01.2018р.

15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, згідно Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017р.), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами 6, 7 статті 173 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог. Про об'єднання справ в одне провадження, роз'єднання позовних вимог, про відмову в об'єднанні справ в одне провадження, роз'єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту скарги №31/13-3517 від 31.08.2017р. ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" об'єднано вимоги щодо бездіяльності відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, допущеної при виконанні наказів господарського суду Волинської області № 07/138-1 від 03.03.2011р. по справі № 07/138-38.1 та № 5004/165/12-1 від 27.03.2012р. по справі № 5004/165/12.

Таким чином, оскільки в одній скарзі заявником об'єднано вимоги щодо бездіяльності органу Державної виконавчої служби, допущеної при виконанні наказів, які видані на виконання рішень господарського суду Волинської області, прийнятих у двох різних справах, суд першої інстанції правомірно прийняв рішення про роз'єднання вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за скаргою щодо бездіяльності відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, допущеної при виконанні наказів господарського суду Волинської області № 07/138-1 від 03.03.2011р. по справі № 07/138-38.1 та № 5004/165/12-1 від 27.03.2012р. по справі №5004/165/12, які перебувають у зведеному виконавчому провадженні №51936816, у самостійні провадження, про що, постановлено ухвалу суду від 03.01.2018р. (а.с. 80-81, т.6).

Враховуючи зміст та вимоги скарги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р. на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України апеляційним судом враховується наступне.

Статтею 45 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано розподіл стягнутих з боржника грошових сум. Згідно з нормою цієї статті розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Статтею 46 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів. Згідно з нормою цієї статті у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п'яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов'язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Згідно пунктів 1, 11, 12, 13, 14, 15 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012р. №512/5 стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

При надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа повинна не пізніше наступного робочого дня повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення.

Після цього не пізніше наступного робочого дня відповідальна особа повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис.

У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов'язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону.

У разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні.

У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, нумеруються та на зворотному боці останнього аркуша скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби із зазначенням кількості аркушів.

Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця.

Перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою або приватним виконавцем.

Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

У разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Розрахунок державного виконавця затверджується начальником органу державної виконавчої служби (кошти розподіляються на підставі розрахунку державного виконавця та перераховуються на підставі розпорядження).

Матеріалами справи встановлено, що представником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 15.01.2018р. подано до суду копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 51936816, які приєднані до матеріалів даної справи (а.с. 88-212, т. 6, а.с.1-138, т.7).

Так, матеріали зведеного виконавчого провадження №51936816 (копії) не містять жодних доказів, які б свідчили про перерахування відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України списаних у червні-серпні 2017р. коштів з рахунку боржника.

Аналіз матеріалів зведеного виконавчого провадження дає підстави для висновку про те, що сума коштів в розмірі 1369617,92грн., списана за період червень 2017р. - серпень 2017р., не задовольняла вимог усіх стягувачів.

Оскільки стягнутої суми було недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги повинні були задовольнятися пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Проте, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не вчинив відповідні дії щодо пропорційного розподілу грошових коштів.

Разом з цим, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не подав доказів на підтвердження складення розрахунку, передбаченого пунктом 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012р. № 512/5.

В матеріалах зведеного виконавчого провадження №51936816 (т.6, а.с.43-60, 88-212, т.7, а.с.1-138) такий розрахунок відсутній.

Згідно частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 ГПК України).

Виходячи з наведених обставин, норм чинного законодавства, Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012р. № 512/5 у діях Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається бездіяльність, яка полягає у неперерахуванні списаних з рахунків ДКП "Луцьктепло" коштів на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" пропорційно до належної суми за виконавчим документом №5004/165/12-1 від 27.03.2012р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816, у зв'язку з чим, стягувач - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" був позбавлений можливості отримати належні йому кошти згідно рішення господарського суду.

Статтею 343 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скарга стягувача (позивача) ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" №31/13-3517 від 31.08.2017р. на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі №5004/165/12 підлягає до задоволення.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання незаконною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у:

- нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №51936816;

- неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум, у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом № 5004/165/12-1 від 27.03.2012р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно відхилено посилання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на те, що 07.08.2017р. було зупинено виконавче провадження №33061785, так як грошові кошти - 19.06.2017р., 21.06.2017р., 02.08.2017р. були списані до зупинення виконавчого провадження і могли бути розподілені у відповідності до встановленого порядку.

У апеляційній скарзі (т.7, а.с.157-161) апелянт зазначає, що оскільки виконавче провадження було зупинене в силу Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то після такого зупинення державний виконавець не міг вчинити жодних дій, направлених на розподіл коштів. Відтак дії державного виконавця є правомірними.

Рівненський апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта, що зупинення виконавчого провадження було вчинено 07.08.17р., тоді, як дії по розподілу коштів мали бути вчинені до цієї дати. Адже надходження коштів відбувалося 19.06.17р. (два платежі), 21.06.17р., 02.08.17р. та 10.08.17р. відповідно до картки рахунку 6855.

Інших доводів в обґрунтування поданої апеляційної скарги органом ДВС суду апеляційної інстанції не надавалося.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими; не підтверджені належними доказами, спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Згідно частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.2018р. не підлягає до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.18р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 15 січня 2018 року у справі №5004/165/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №5004/165/12 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "19" березня 2018 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Крейбух О.Г.