ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018м. ДніпроСправа № 904/239/18
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м.Дніпро

до Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, м.Дніпро

про стягнення заборгованості за технічне обслуговування систем газопостачання в розмірі 14 811,95 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОГАЗ" (далі-Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі-Відповідач) про стягнення 14 281,39 грн. - основного боргу, 480,09 грн. - пені, 50,47 грн. - 3% річних та судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку Відповідача своїх зобов'язань щодо оплати отриманих послуг по Договору на технічне обслуговування систем газопостачання №38АDg10225-17 від 29.11.2017р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2018р. відкрито провадження у справі.

19.02.2018р. представник Відповідача надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, оскільки провести оплату за отримані послуги за Договором №38АDg10225-17 від 29.11.2017р. у грудні 2017р. ДМУ ГУМВС не мало можливості, у зв'язку з тим, що ліквідаційна комісія ДМУ ГУМВС є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України, а також з підстав того, що органами Казначейської служби України зупинено проведення видатків до проведення безспірного списання коштів в повному обсязі, відповідно до виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2017р. по справі №202/7642/15-к на суму 147 115,03 грн.

Щодо стягнення пені та 3% річних Відповідач зазначає, що кошторисом доходів та видатків на 2018 рік виплата пені, 3% річних та інших штрафів не передбачена.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (виконавець) та Дніпропетровським міським управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (замовник) укладено договір на технічне обслуговування систем газопостачання №38ADq10225-17 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішніх газопроводів та газового обладнання котельні (котолень) (ДК016:2014 33.19.1-Ремонтування іншого устаткування), які належать замовнику та знаходяться за адресою: Курінна, 57, а замовник приймає на себе зобов'язання оплатити зазначені послуги в строки, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, надані послуги оплачуються замовником щомісячно, до 5-го числа місяця наступного за звітним, відповідно до виставленого рахунку та актів наданих послуг.

Згідно з пунктом 3.2.4 Договору, замовник зобов'язаний проводити своєчасну оплату за надані послуги.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що факт надання послуг підтверджується актами наданих послуг, підписаними уповноваженими представниками обох сторін.

На виконання умов договору Позивач надав Відповідачу послуги на загальну суму 14 281,39 грн., що підтверджується Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №75394038 від 04.12.2017р. Зазначений Акт підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Відповідач своїх зобов'язань з оплати наданих послуг не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед Позивачем в розмірі 14 281,39 грн., що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з такого.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.3 Договору, строк оплати за надані послуги є таким, що настав 05.01.2018р.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми боргу у розмірі 14 281,39 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями пункту 5.1 Договору визначено, що при порушенні замовником строків оплати, передбачених пунктом 2.3 цього договору, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

У зв'язку з несвоєчасним виконання Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих послуг, Позивач нарахував Відповідачу пеню у розмірі 480,09 грн. за період з 05.12.2017р.- 16.01.2018р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних за період з 05.12.2017р.-16.01.2018р. у сумі 50,47 грн.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, судом встановлено, що Позивачем при нарахуванні було невірно встановлено початок періоду прострочення, оскільки відповідно до п.2.3 Договору, надані послуги оплачуються замовником щомісячно, до 5-го числа місяця наступного за звітним. Відповідач був зобов'язаний сплатити вартість послуг, наданих згідно з Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №75394038 від 04.12.2017 в строк до 04.01.2018р. (включно). Отже, період прострочення починається з 05.01.2018 р.

За розрахунком суду, розмір пені, що підлягає стягненню з Відповідача складає 136,16 грн. та розмір 3% річних, що підлягає стягненню з Відповідача складає 14,09 грн.

Господарський суд не приймає доводи Відповідача зазначені у відзиві, стосовно невиконання зобов'язання за Договором №38АDg10225-17 від 29.11.2017р. в частині своєчасної оплати отриманих послуг, оскільки викладені обставинами не є тими підставами, що можуть частково або у повному обсязі звільнити Відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань за Договором в частині оплати отриманих послуг.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 549, 610-612, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, площа Червона, 2А; ідентифікаційний код 08670964) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; ідентифікаційний код 20262860) - основний борг у розмірі 14 281,39 грн., 3% річних у розмірі 14,09 грн., пеню у розмірі 136,16 грн., судовий збір у розмірі 1716,76 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

14.03.2018р.