КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" березня 2018 р. м.Київ Справа№ 910/12760/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Суліма В.В.

Разіної Т.І.

Учасники справи не викликались.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді подану під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 (дата складання повного тексту ухвали - 19.01.2018)

за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі №910/12760/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1.ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання нікчемного правочину недійсним.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судової колегії Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Майданевича А.Г., суддів: Гаврилюка О.М., Коротун О.М. перебуває справа №910/12760/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1.ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемного правочину недійсним, апеляційне провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2018.

12.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Майданевича А.Г. (суддя-доповідач) від розгляду справи №910/12760/16.

Враховуючи, що колегія суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Майданевича А.Г., суддів: Гаврилюка О.М., Коротун О.М. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, ухвалою суду від 15.03.2018 зупинено провадження у справі №910/12760/16 та передано дану справу для вирішення питання про відвід судді Майданевича А.Г. у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2018 заяву ОСОБА_2 про відвід судді Майданевича А.Г. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Разіна Т.І., Сулім В.В.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід судді Майданевича А.Г. не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

Подана ОСОБА_2 заява про відвід судді Майданевича А.Г. мотивована тим, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 під головуванням зазначеного судді було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, що, на думку заявника, викликає сумнів в неупередженості головуючого судді Майданевича А.Г. при перегляді судового рішення.

В той же час, в силу положень ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про відвід судді Майданевича А.Г. (суддя-доповідач).

Керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 42, 234, 235 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про відвід судді Майданевича А.Г. (суддя-доповідач) від розгляду справи №910/12760/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Сулім

Т.І. Разіна