ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2018 Справа № 905/150/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариство Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1; ),

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ), в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22; ),

про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17377,26грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 5300 від 01.11.17 року

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/150/18 за позовом Приватного акціонерного товариство Авдіївський коксохімічний завод, до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ), в особі Регіональної філії Донецька залізниця, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17377,26грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недостачу вантажу, який був направлений за залізничною накладною №51092161 та підтверджується комерційними актами №№ 482803/290, 482803/291.

12.02.2018р. відповідачем було надано відзив №2022/114 від 09.02.2018р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність документів на підтвердження оплати вантажу.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідач у судове засідання зявився, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив.

20.07.2017р. за залізничною накладною №51092161, ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ направило на адресу ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод вугілля камяне марки г-газовий Г(Г2) Р(0-200) у вагонах: №56994759 (нетто 67900 кг), №58939828 (нетто 63950 кг).

По прибуттю вагону на станцію Авдіївка, була проведена перевірка ваги вантажу, у вагонах №56994759, №58939828 на 100 тонних електронних вагах вантажоотримувача та було виявлено: у вагоні №56994759 нетто 65150 кг., що менше на 2750 кг., від маси зазначеної у накладній; у вагоні №58939828 нетто 56700 кг., що менше на 7250 кг., від маси зазначеної у накладній.

За результатами проведеної перевірки ваги вантажу було встановлено недостачу та складено комерційні акти:

- №482803/291 від 21.07.2017р., в якому зазначено, що вагон №56994759 у технічно справному стані, люки та двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Маркування відсутнє, у вагоні над 1, 2 люками є поглиблення 100 см х 280 см х 50 см.

- №482803/290 від 21.07.2017р., в якому зазначено, що вагон №58939828 у технічно справному стані, люки та двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Маркування одною прокольною борозною. У вагоні над 1 люком є поглиблення 1,5 м х 1 м, маркування в місці поглиблення відсутнє.

Комерційні акти підписано належними особами, а саме: інженером, комерційним агентом, прийомоздавальником.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційними актами.

Відповідач не довів, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Позивачем надана суду довідка ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ №11/1839 від 18.08.2017р., відповідно якої вартість 1 (однієї) тони вугільної продукції відвантаженої ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ на адресу ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод, дорівнює 2361,04грн. з урахуванням ПДВ.

Оплата вантажу направленого по залізничний накладній №51092161 підтверджується наданою суду випискою ПАТ «ПУМБ» від 31.07.2017р., згідно якої оплата за покупку вугільного концентрату за договором №УПр14/36 від 27.02.2014р. рахунок №2007-8 від 20.07.2017р. була здійснена 31.07.2017р. в сумі 434333,52грн., та 01.08.2017р. в сумі 436524,84грн.

Недостача вантажу у вагоні №58939828 становить 7250 кг, з урахуванням природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі дорівнює: 7250кг 1279кг (2% маси) = 5971 кг.

Вартість недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 14097,76грн. з урахуванням ПДВ (5,971 т х 2361,04грн.).

Недостача вантажу у вагоні №56994759 становить 2750 кг, з урахуванням природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі дорівнює: 2750кг 1358кг (2% маси) = 1392 кг.

Вартість недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 3286,56грн. з урахуванням ПДВ (1,392 т х 2361,04грн.).

За вищенаведеними розрахунками суду, загальна сума вартості недостачі вантажу становить 17384,32грн.

Але, позивачем заявлена сума вартості недостачі вантажу в розмірі 17377,26 грн., що не суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача, в заявленому розмірі.

Заперечення відповідача судом відхилено, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариство Авдіївський коксохімічний завод, до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, в особі Регіональної філії Донецька залізниця, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17377,26грн., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ), в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22; ), на користь Приватного акціонерного товариство Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1; ), 17377,26грн. збитків у вигляді нестачі, 1762,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.03.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна