ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Справа № 916/2034/17
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Величко Т.А.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о.керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №139 від 07.02.2018р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018р. )

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» - не з'явився;

від ТДВ «Чорноморгідробуд» - Осіпенко І.В. - адвокат, за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС»

на рішення господарського суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року

у справі №916/2034/17

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС»

про стягнення 1124578,96грн.

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.

час і місце ухвалення рішення: 17.10.2017р. о 11.10год, м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №3,

повний текст рішення складений 23.10.2017р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 08.02.2018р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України

В судовому засіданні 06.03.2018р. згідно ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

17.08.2017р. Товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд» (надалі - позивач, ТДВ «Чорноморгідробуд») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» (надалі - відповідач, ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь загальну суму основного боргу 802200,03грн., інфляційні витрати - 108745,98грн., 3% річних 21380,58грн. та пеню в сумі 192252,37грн. а також судовий збір у розмірі 16868,68грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2016р. між відокремленим підрозділом «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» (Підрядник ) та ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» (Замовник) був укладений договір підряду №2 (надалі - Договір підряду №2), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язаний власними силами виконати підрядні роботи по влаштуванню стяжок підлоги на об'єкті будівництва житлового будинку за адресою:м.Одеса, вул. Бочарова, 21-Б, площею 4000кв.м. та теплоізоляційні стяжки першого поверху з піно полістирольної крихти; додатковою угодою від 01.08.2016р. вартість робіт буда збільшена до 1142200,03грн. Позивач свої зобов'язання за Договором підряду №2 виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобов'язання за договором зі сплати вартості виконаних робіт виконав частково - заборгованість складає 802200,03грн., на які позивачем нараховані інфляційні втрати, 3% річних та пеня у вищезазначених сумах.

З посиланням на норми ст.ст.525, 526, 625, 629 ЦК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

08.10.2017р. ТДВ «Чорноморгідробуд» подало місцевому господарському суд заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якому з посиланням на помилковий розрахунок пені за весь період прострочення просило суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг 802200,03грн., інфляційні витрати - 108745,98грн., 3% річних 21380,58грн. та пеню в сумі 113390,75грн. а також судовий збір у розмірі 15685,76грн.

17.10.2017р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. (суддя Волков Р.В.) позов задоволено - стягнуто з ТОВа «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» на користь ТОВа «Чорноморгідробуд» 802200,03грн. основного боргу, 108745, 98грн. інфляційних, 21380,58грн. 3% річних, 113390,75грн. пені та 15685,76грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ч.1 ст.837, ст.ст.629, 526, 530, 525, ч.1 ст.612, ч.2 ст.625, ч.3 ст.549, ч.2 ст.551 ЦК України та вмотивовано наступним. Між сторонами був укладений договір підряду № 2 від 18.07.2016, відповідно до якого відповідач (замовник) доручає, а позивач (підрядник) зобов'язується власними силами виконати певні роботи. Згідно додаткової угоди №1/2 від 01.08.2016р. до договору, загальна вартість робіт визначена сторонами в сумі 1142200,03грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року на суму 756066,01грн. від 31.08.2016, довідкою вартості виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року на суму 756066,01грн. від 31.08.2016, актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року на суму 300000грн. від 30.09.2016, актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року на суму 86134,02грн., довідкою вартості виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року на суму 386134,02грн. від 30.09.2016. Акти підписані відповідачем без зауважень, доказів неякісності чи інших недоліків у виконанні робіт суду не надано. Відповідач свої зобов'язання щодо оплати належним чином не виконав, оплату здійснив лише частково, в зв'язку з чим виникла заборгованість зі сплати вартості виконаних робіт у розмірі 802200,03грн. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем нараховані 108745,98грн. інфляційних та 21380,58грн. 3% річних. Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку що він відповідає вимогам договору та чинного законодавства щодо визначення строку прострочки виконання грошового зобов'язання та методики розрахунку, є арифметично вірним, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено до стягнення 113390,75грн. пені згідно розрахунку, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог. Розрахунок є арифметично вірним та складеним з урахуванням вимог чинного законодавства щодо строків та порядку нарахування пені. З урахуванням викладеного вимоги позивача про стягнення 802200,03грн. основного боргу, 108745,98грн. інфляційних, 21380,58грн. 3% річних, 113390,75грн. пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду від 17.10.2017р., ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» зазначило, що рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- пред'явлений позов було подано без додержання вимог ст.54 ГПК України, тому що у відповідності до п.5, п.6 ч. 2 ст.54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких гуртуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- під час підписання 18.07.2016р. договору підряду №2 сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов. Наданий Позивачем Договір, відповідно до чинного законодавства є взагалі нікчемним - відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підряду, який і є єдиною підставою даного позову не відповідає вимогам чинного законодавства - він не містить обов'язкових суттєвих умов,додержання яких свідчило б про укладення договору. Договір не містить конкретних вказівок на цілу низку умов (перелік продукції, перелік робіт, тощо). З огляду на таке неправомірними являються вимоги про стягнення боргу та розрахунки штрафних санкцій зроблені позивачем;

- укладення Договору підряду №2 від 18.07.2016р. є недосягненням згоди відносно істотних умов такого договору. Про нікчемність такого правочину як Договір підряду від 18.07.2016р. свідчать норми ст.204, ч.2 ст.215 ЦК України;

- позивач не долучив до заяви жодного доказу про надання ним послуг, за які він потребує сплати. До позовної заяви не додані статутні та розпорядчі документи, що підтверджують повноваження юридичної особи та її керівників на здійснення, а також повноваження відокремленого підрозділу на укладення договору, тощо. Акти приймання передачі виконаних робіт не є доказом реального виконання роботи, що зокрема, кореспондується Постановою Верховного Суду України від 14.04.2014р. у справі №911/27/25/13-г;

- навіть якщо і припустити, що Позивачем було виконано роботи, то наявними є обставини які нівелюють його право на оплату за Договором підряду №2 від 18.07.2016р., а саме неякісність та несвоєчасність виконання. Відповідно до п.3.3. Договору, строк закінчення робіт - 31.08.2016р. Отже, роботи Позивачем якщо були б виконані, то з порушенням договору та закону. А саме як зазначено в акті роботи на загальну суму 1142200,03грнє були прийняті Замовником лише 30.09.2016р., що крім того свідчить також і про помилковість підписання акту за серпень 20І6р.;

- жодна копія письмового документу наданого позивачем не є належно засвідченою, а отже являється неналежним, недопустимим та недостовірним доказом по справі та не повинні взагалі прийматися судом в якості доказів

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні; відстрочено ТОВу «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» сплату судового збору у розмірі 17254,34грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. по справі №916/2034/17 на строк до 12.12.2017р.; зобов'язано скаржника у строк до 12.12.2017р. сплатити судовий збір у розмірі 17254,34грн. та надати суду відповідні докази. 12.12.2017р. скаржник надав суду докази сплати судового збору на виконання ухвали суду від 13.11.2017р.

12.12.2017р. позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залиши оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві позивач, зокрема, зазначив,що:

- апелянт не оскаржував ухвалу про порушення провадження у справі та його посилання на невідповідність позовної заяви вимогам ст.54 ГПК України є безпідставним;

- Акти приймання виконаних будівельних робіт від 31.08.2016р. та 30.09.2016р. є належними доказами виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду №2;

- укладений Договір підряду не є нікчемним, оскільки до нього була складена та підписана Договірна ціна, яка є невід'ємною частиною договору;

- правова позиція Верховного суду України у постанові від 14.04.2014р. не підлягає застосуванню у даній справі, оскільки у справі, яка розглядалась судом, Акт не було підписано належними представниками замовника і на нього були надані заперечення;

- оригінали документів, доданих позивачем в додатки до позовної заяви,,, були оглянуті судом першої інстанції.

24.01.2018р. скаржник подав Одеському апеляційному господарському суду клопотання, в якому просив зупинити провадження у справі №916/2034/17 за апеляційною скаргою ТОВа «БК «Чорномор'є Плюс» на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017р., прийняте за позовом ТДВ Чорноморгідробуд» до «БК «Чорномор'є Плюс» про стягнення з «БК «Чорномор'є Плюс» на користь ТДВ «Чорноморгідробуд» 802200,03грн. основного боргу, 108745,98грн. інфляційних, 21380,58грн. 3% річних, 113390,75грн. пені та 15685,76грн. витрат зі сплати судового збору, до набрання законної сили рішення суду у справі №916/22/18 за позовом «БК «Чорномор'є Плюс» до ТОВа «Чорноморгідробуд» про визнання недійсними актів приймання виконаних будівельних робіт; у задоволенні клопотання відмовлено ухвалою суду від 06.03.2018р.

У зв'язку із перебуванням судді Таран С.В. у відпустці з 06.02.2018р., розпорядженням в.о.керівника апарату суду №139 від 07.02.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2034/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Величко Т.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.02.2018р. прийнято справу №916/2034/17 до провадження та розпочато розгляд справи по суті повторно у зміненому складі суду: головуючий суддя Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Величко Т.А. за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених главою 1 розділу ІV ГПК України.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, безпідставності доводів апеляційної скарги.

ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направило.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази стосовно фактів, наведених скаржником та позивачем, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорено учасниками справи та підтверджено при апеляційному розгляді справи наступне.

18.07.2016р. між ТОВ «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» (Замовник) та Відокремленим підрозділом «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» (Підрядник) був укладений Договір підряду №2 (надалі - Договір підряду №2), відповідно до умов п.1.1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується власними силами виконати підрядні роботи по влаштуванню стяжок підлоги на об'єкті будівництва житлового будинку за адресою:м.Одеса, вул. Бочарова, 21-Б, площею 4000кв.м. та теплоізоляційні стяжки першого поверху з пінополістирольної крихти 234,964грн. за м.кв. Конкретний перелік робіт, матеріалів та механізмів вказується в Договірній ціні, яка є невід'ємною частиною Договору.

Вартість робіт за даним договором з урахуванням вартості матеріалів Підрядника складає 614359,23грн. в тому числі ПДВ 20% (п.2.1 Договору підряду №2).

Згідно із п.2.2 Договору підряду №2 оплата за виконані роботи здійснюється Замовником шляхом безготівкового розрахунку наступним чином: аванс в розмірі 100000грн. на придбання матеріальних ресурсів, протягом 5 банківських днів з моменту підписання даного договору (п.п.2.2.1). Залишок (щомісячно) протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (п.п.2.2.2.).

Підрядник приступає до виконання робіт з моменту підписання договору та перерахування авансу. Приймання робіт здійснюється на Об'єкті замовника. У випадку виявлення недоліків в роботах, які надаються для приймання, Замовник має право притримати оплату до моменту усунення Підрядником зауважень Замовника. Строк закінчення робіт - 31.08.2016р. Підрядник має право достроково виконати роботи, обумовлені цим договором (пункти 3.1-3.3 Договору підряду №2).

Згідно із пунктами 5-1-5.3 Договору підряду №2 виконання зобов'язань за даним договором забезпечується неустойкою (пенею) згідно діючого законодавства України. У випадку порушення строку виконання робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості невиконаних робіт. У випадку порушення строку оплати виконаних робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості несплачених робіт.

Відповідно до п.9.1 Договору підряду №2 порушення зобов'язань за даним договором є підставою для застосування санкцій, передбаченими Господарським кодексом України, іншими нормативними актами та даним договором.

Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п.10.2 Договору підряду №2).

01.08.2016р. між сторонами Договору підряду №2 було укладено Додаткову угоду №1/2 до Договору підряду №2 від 18.07.2016р., якою зокрема, збільшено вартість виконаних робіт за Договором підряду №2 до 1142200,03грн., в тому числі 20% ПДВ (п.3 Додаткової угоди №1/2 від 01.08.2016р.).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами Договору підряду №2 31.08.2016р. був підписаний Акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016р. (форми №КБ-2в), за яким вартість виконаних Підрядником робіт складає 756066,01грн. (а.с.15-18).

Акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016р. від 31.08.2016р. з боку Замовника підписаний директором ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» ОСОБА_5; з боку Підрядника - начальником ВП «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» ОСОБА_6

За довідкою про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), складеною ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» та ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» 31.08.2016р., вартість виконаних Підрядником робіт у серпні 2016р. складає 756066,01грн. (а.с.19).

30.09.2016р. між Підрядником та Замовником були складені Акти приймання виконаних робіт за вересень 2016 року (форми №КБ-2в), за якими вартість виконаних Підрядником робіт складає 300000грн. (а.с.20-22) та 86134,02грн.. (а.с.23-24).

Акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016р. від 30.09.2016р. з боку Замовника підписані директором ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» ОСОБА_5; з боку Підрядника - начальником ВП «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» ОСОБА_6

За довідкою про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), складеною ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» та ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» 30.09.2016р., вартість виконаних Підрядником робіт у вересні 2016р. складає 386134,02грн. (а.с.25).

ТДВ «Чорноморгідробуд» у позовній заяві та розрахунках боргу до позовної заяви зазначає, що відповідачем на виконання своїх зобов'язань за Договором підряду №2 було сплачено 340000грн., залишок основного боргу складає 802200,03грн. (1142200,03-340000=802200,03грн.) на які позивачем були нараховані заявлені до стягнення інфляційні втрати 108745,98грн., 3% річних 21380,58грн. та пеня 113390,75грн. В розрахунку позовних вимог ( зменшених заявою від 10 вересня 2017 р.) наведені обґрунтовані та достовірні дані щодо періодів прострочення оплати, суми заборгованості по оплаті прийнятих робіт на відповідні дати, застосованих у розрахунках індексів інфляції та облікової ставки НБУ по періодам, проти чого в апеляційній скарзі заперечень та ґрунтовних доводів не наведено.

Місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТДВ «Чорноморгідробуд» з огляду такого.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 173, ч.1 ст.175 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2016р. між ТОВ «Будівельна компанія «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» (Замовник) та Відокремленим підрозділом «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі» (Підрядник) був укладений Договір підряду №2 (надалі - Договір підряду №2), відповідно до умов п.1.1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується власними силами виконати підрядні роботи по влаштуванню стяжок підлоги на об'єкті будівництва житлового будинку за адресою:м.Одеса, вул. Бочарова, 21-Б, площею 4000кв.м. та теплоізоляційні стяжки першого поверху з пінополістирольної крихти 234,964грн. за м.кв. Конкретний перелік робіт, матеріалів та механізмів вказується в Договірній ціні, яка є невід'ємною частиною Договору.

Вартість робіт (з урахуванням Додаткової угоди №1/2 від 01.08.2016р.) складає 1142200,03грн, первісна вартість визначена у розділі 2 договору та становила 614359,23 грн.

Згідно із ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Матеріалами справи підтверджено, що Підрядник виконав роботи , які були прийняті відповідачем на загальну суму 1142200,03грн., проте відповідач (Замовник) за виконані роботи розрахувався частково - у сумі 340000грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до п.2.2.1 Договору підряду №2 відповідач повинен був внести аванс у розмірі 100000грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору, а відповідно до п.2.2.2 - сплатити решту протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Отже з огляду на прийняття виконаних робіт Замовником за Актами приймання виконаних будівельних робіт від 31.08.2016р. та 30.09.2016р. обов'язок їх оплати є таким, що настав. Сума заборгованості відповідачем не оспорюється, натомість, заперечується обов'язок оплати як такий, що виник та існує, що не узгоджується з положеннями чинного законодавства, зокрема ст.854 ЦК України.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» основного боргу в розмірі 802200,03грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610,ч.1ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень ЦК України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. Оскільки в Договорі підряду №2 не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже враховуючи несвоєчасне виконання ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» зобов'язання щодо оплати вартості виконаних робіт за Договором підряду №2, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем цілком правомірно нараховано відповідачу 3% річних на суму боргу за Договором підряду №2, у відповідний період (з 07.09.2016р. за Актом від 31.08.2016р. - 335 днів та з 07.10.2016р. за Актом від 30.09.2016р. - 305 днів), коли мала місце несвоєчасна оплата вартості виконаних робіт, що складають за розрахунком ТДВ «Чорноморгідробуд» (наданим в додатки до уточненої позовної заяви (а.с.43) - 21380,58грн.

Крім того, індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В додатки до заяви про зменшення позовних вимог ТДВ «Чорноморгідробуд» надано розрахунок інфляційних втрат (а.с.43), за яким інфляційні, що підлягають стягненню з відповідача, складають 108745,98грн. (за Актом від 31.08.2016р. з 07.09.2016р. - 62409,90грн. та за Актом від 30.09.2016р. з 07.10.2016р.- 46336,08грн).

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його правильність та відповідність умовам чинному законодавству, а отже, і обґрунтованістю позовних вимог в цій частині.

Згідно із ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сплата відповідачем пені передбачена умовами п.5.3 Договору підряду №2.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем в розрахунку позовних вимог станом на 08.08.2017р. (а.с.43), суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про правильність та тим, що пеня (яка підлягає стягненню з відповідача) за Актом від 31.08.2016р. за 181 день та за Актом від 30.09.2016р. за 182 дня просторочення сплати вартості виконаних робіт становить 113390,75рн.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що пред'явлений ТДВ «ЧОРНОМОГІДРОБУД» позов було подано без додержання вимог ст.54 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2017р. було порушено провадження у справі №916/2034/17 та прийнято позовну заяву до розгляду.

Ухвала про порушення провадження у справі не підлягала оскарженню окремо від рішення суду (ч.1 ст.106 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017р.).

Відповідно до ч.2 ст.106 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Згідно із п.п.5,6 ч.2 ст.54 ГПК України ( в редакції, чинній до 15.12.2017р.) позовна заява повинна містити: виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору якщо такі проводилися.

Дослідивши доводи апеляційної скарги у вищезазначеній частині колегія суддів зазначає, що позовна заява ТДВ «ЧОРНОМОГІДРОБУД» по даній справі відповідача вимогам ст.54 ГПК України (апелянт посилається на невідповідність заяви п.п.5,6 ч.2 ст.54 ГПК України) - в заяві міститься виклад обставин справи - факт укладення Договору підряду №2 та не виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором; в додатки до позовної заяви надані докази в підтвердження обґрунтованості позовних вимог, зокрема - копія договору підряду №2 від 18.07.2016р. та додаткової угоди до нього №1/2, копії актів приймання виконаних робіт від 31.08.2016р. та від 30.09.2016р., копії довідок вартості виконаних будівельних робіт від 31.08.2016р. та 30.09.2016р. а також детальний розрахунок позовних вимог ТДВ «ЧОРНОМОГІДРОБУД»; в позовній заяві міститься посилання на норми ст.ст.525, 526, 625, 629 ЦК України

Посилання скаржника на неналежність наданих позивачем доказів (копії документів, наданих позивачем не засвідчені належним чином) колегія суддів відхиляє, оскільки по-перше низка документів (Договір підряду №2 від 18.07.2016р., Додаткова угода №1/2 від 01.08.2016р.) посвідчені позивачем належним чином (завірені юрисконсультом підприємства ОСОБА_7, яка діяла за довіреністю №07/01 від 03.01.2017р. та скріплені печаткою ТДВ «ЧОРНОМОГІДРОБУД»). В частині решти документів, зокрема, копій Актів прийняття виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт - вони завірені ОСОБА_8 (який був представником позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції за довіреністю №07/90 від 09.08.2017р.); крім того, обставина підписання відповідачем вищезазначених довідок та Актів не заперечується ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС».

Відповідно до п.1.1 Договору підряду №1 конкретний перелік робіт, матеріалів та механізмів вказується в Договірній ціні, яка є невід'ємною частиною Договору.

На спростування доводів відповідача щодо нікчемності укладеного між сторонами Договору підряду №2 та недосягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов позивачем під час апеляційного розгляду справи надано суду апеляційної інстанції (та залучено до матеріалів справи за клопотанням представника ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД») низку документів, а саме: копію договірної ціни на будівництво стяжки з цементної напівсухої суміші (Замовник ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС», Підрядник - ВП «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі) (а.с.90); копію договірної ціни на 2-ти секційний житловий будинок по вул.Бочарова, №21-Б в м.Одесі (Замовник ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС», Підрядник - ВП «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд» в м.Одесі) (а.с.92-94).

В преамбулі Договору підряду №2 від 18.07.2016р. зазначено, що договір укладений Підрядником в особі начальника ВП «Будівельне управління « 563 ТТВ «Чорноморгідробуд у м.Одесі» ОСОБА_6, який діє на підставі Положення та довіреності №5 від 04.01.2016р.

На спростування доводів апеляційної скарги в частині ненадання позивачем доказів повноважень відокремленого підрозділу на укладання договору позивачем надано копію довіреності №5 від 04.01.2016р.ТОВа «Чорноморгідробуд» на ім'я ОСОБА_6 а також копію Положення Відокремленого підрозділу «Будівельне управління « 463 ТДВ «Чорноморгідробуд» (нова редакція), затвердженого на засіданні Дирекції ТДВ «Чорноморгідробуд», протокол №4 від 09.11.2011р., відповідно до п.17 якого, начальник Відокремленого підрозділу за дорученням генерального директора має право укладати, зокрема, договори підряду (а.с.87-89).

Як вбачається з умов Договору підряду №2 (п.п.2.2.1, 2.2.2) оплата за виконані роботи здійснюється Замовником шляхом безготівкового розрахунку наступним чином: аванс в розмірі 100000грн. на придбання матеріальних ресурсів, протягом 5 банківських днів з моменту підписання даного договору; залишок (щомісячно) протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (п.п.2.2.2.)

ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» у своїй апеляційній скарзі з посиланням на Постанову Верховного суду України від 14.04.2014р. у справі № 911/27/25/13-г зазначає, що Акти приймання - передачі виконаних робіт не є доказом реального виконання робіт.

Вищезазначені доводи підставою для зміни або скасування оскаржуваного рішення слугувати неспроможні, оскільки відповідно до пунктів 91, 96 Постанови Кабінету міністрів України №668 від 01.08.2005р. «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Отже Акти приймання виконаних будівельних робіт від 31.08.2016р. та 30.09.2016р. є належними доказами виконання ТДВ «Чорноморгідробуд» своїх зобов'язань за Договором підряду №2.

В частині посилань скаржника щодо порушення позивачем своїх зобов'язань (у разі їх виконання) за договором, оскільки остаточно роботи були прийняті відповідачем лише 30.09.2016р., а відповідно до п.3.3. Договору підряду №2, строк закінчення робіт - 31.08.2016р. колегія суддів відхиляє, оскільки 31.08.2016р. сторонами було укладено додаткову угоду №1/2 до Договору підряду №2, якою було збільшено обсяг робіт; крім того, під час прийняття виконаних позивачем будівельних робіт ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» не скористалось своїм правом заявити про порушення позивачем зобов'язання у частині строку їх виконання, вимагати компенсації збитків або зменшення ціни та вже за виконання позивачем таких умов підписувати Акти виконаних роб Крім того, такі доводи потенційно складають окремі підстави для подання позовної заяви, у тому числі зустрічної, замовником, чим відповідач не скористався.

Посилання ТОВ «БК «ЧОРНОМОР'Є ПЛЮС» на правову позицію, яка міститься у постанові Верховного суду України від 14.04.2014р. колегія суддів відхиляє, оскільки у даній справі було встановлено, що акт не було підписано належними представниками замовника (крім того, це висновок суду першої інстанції, а не Верховного суду України), тому вказане посилання апелянта не має жодного доказового значення у справі №916/2034/17.

Отже доводи апеляційної скарги підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати неспроможні.

Підстави для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апелянта не убачаються, оскільки при апеляційному розгляді справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. залишається без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129, 232-234, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-283 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. у справі №916/2034/17 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 12 березня 2018 року.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Величко Т.А.