ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" березня 2018 р. Cправа № 902/1101/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., при секретарі судового засідання Ванюшкіні В.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест", (02090, АДРЕСА_1)

до: Вінницької міської ради, (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59)

про скасування рішення та визнання недійсною угоди,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 10.07.2017р.;

відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 50 від 15.01.2018р.

В С Т А Н О В И В :

11.12.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування п. 14 додатку № 1 до рішення 4 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 29.01.2016р. № 104 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користування, власність, оренду, поновлення терміну дії договорів оренди", та про визнання недійсною угоди від 24.02.2016р. про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005р.

Ухвалою від 14.12.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/1101/17 та призначено судове засідання на 16.01.2018р.

В зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, ухвалою суду від 16.01.2018р. було відкладено підготовче засідання на 06.02.2018р.

Ухвалою від 06.02.2018р. закрито підготовче провадження у справі №902/1101/17 та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2018р.

З метою повного зясування обставин справи та для надання можливості сторонам подати всі докази, ухвалою суду від 20.02.2018р. розгляд справи відкладено на 06.03.2018р.

В судове засідання на вказану дату прибули представники обох сторін.

В засіданні суду представник позивача позов підтримав, просить його задовільнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, додаткових усних поясненнях по суті спору.

Зокрема, відповідач у відзиві на позов (лист б/н від 29.12.2017р., а.с. 39) та в судових засіданнях проти позову заперечував, посилаючись на таке.

Розпорядником земель комунальної власності в м. Вінниці є Вінницька міська рада. Нею було прийнято рішення від 04.03.2005р. за № 1065, яким вирішено укласти договір оренди земельної ділянки по вул. Соборній, 9, в м. Вінниці з Приватним підприємством "Компанія "Будторгсервіс".

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005р. Вінницька міська рада надала в оренду Приватному підприємству "Компанія "Будторгсервіс" земельну ділянку площею 0,1938 га за адресою: вул. Соборна, 9, м. Вінниця. Термін дії договору оренди - 10 років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою.

Враховуючи, що термін дії вищевказаного договору оренди закінчився, ТОВ "Компанія "Бізнесторгінвест" звернулося з клопотанням від 08.12.2015р. до Вінницької міської ради про поновлення договору оренди.

Вінницькою міською радою було прийнято рішення від 29.01.2016р. №104 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користування, власність, оренду, поновлення терміну дії договорів оренди".

Оскаржуваним пунктом 14 даного рішення вирішено поновити термін дії договору оренди від 14.09.2005р. №87, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест" на земельну ділянку площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005, яка знаходиться за адресою вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності, терміном на 1 рік, шляхом укладання відповідної угоди.

На виконання вищевказаного рішення відповідачем було підготовлено та вручено позивачу для підпису угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки за №87 від 14.09.2005р. Проте, позивачем вказану угоду про поновлення договору оренди не підписано та у листі за вх. № 01-21-20861 від 28.03.2016р. позивачем повідомлено відповідача про отримання зазначеної угоди для підписання, але враховуючи новий розрахунок орендної плати, позивачу необхідний час для ознайомлення з документами та прийняття рішення.

Подальших дій на підписання угоди про поновлення терміну дії договору оренди від 14.09.2005р. за № 87 та сплати орендної плати позивачем не вживалось.

Відповідач зазначив про те, що позивачем угоду про поновлення договору оренди не підписано та не зареєстровано в встановленому порядку. Земельна ділянка використовується позивачем без правовстановлюючих документів, не сплачувалась орендна плата. Було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест", розташованих по вул. Соборна, 9 в м. Вінниця. За результатами перевірки складено акт від 13.04.2017р. № 64/9-03-3.

Як стверджує відповідач, позивач в порушення вимог ст. 4 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. ст. 120, 125, 126,206 Земельного кодексу України та ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а саме, не виконав вимоги пункту 14 додатку 1 рішення Вінницької міської ради № 104 від 29.01.2016р., в якому зазначено про поновлення терміну дії договору оренди від 14.09.2005р. за № 87 (із змінами внесеними угодою (новацією) та не підписав угоду від 24.02.2016р. про поновлення вищевказаного договору оренди земельної ділянки.

Позивачу в акті перевірки рекомендовано звернутись до Вінницької міської ради щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та відшкодувати збитки міському бюджету за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, нарахувати і сплатити плату за землю.

Відповідач також зазначив, що позивач звернувся до Вінницької міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23 квітня 2005 року. Вінницькою міською радою в місячний термін розглянуто дане клопотання, заперечень щодо умов угоди про поновлення договору оренди від позивача не надходило. В зв'язку з цим Вінницькою міською радою в місячний термін було прийнято рішення про поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди. Позивачу також направлено оскаржуване рішення та угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки (за відсутності заперечень позивача) для підписання. На даний час угоду не підписано і позивач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів на користування.

Окрім того, відповідач зазначив про те, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

З підстав викладених вище, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

23.04.2005р. між позивачем та Приватним підприємством "Компанія "Будторгсерсвіс", правонаступником якої є відповідач, було укладено договір оренди № 87 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9 площею 0,1938 га, для комерційного використання (будівництво (реконструкція та обслуговування будівель) у такому якісному стані без техногенної забудови, строком на 10 років з моменту прийняття рішення міською радою (а.с. 10-15).

Відповідно до п. 4 договору оренди від 14.09.2005р. № 87 на земельній ділянці є в наявності об'єкти нерухомого майна та споруди.

Пунктом 10.1 договору оренди від 14.09.2005р. № 87 передбачено, що по закінченні терміну договору, орендар має ·переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово другу сторону про бажання продовжити дію договору на новий термін за два місяці до його закінчення.

Також пунктом 10.2 договору оренди від 14.09.2005р. № 87 встановлено, що умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності цим договором законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором.

Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки за земельну ділянку - 3932,00 грн. в рік для комерційного використання (п. 11.1 договору оренди від 14.09.2005р. № 87).

Окрім того, угодою (новацією) до договору оренди від 14.09.2005р. №87 (а.с. 16) сторони внесли до нього зміни, передбачивши, що в зв'язку з реорганізацією ТОВ "Будторгсервіс" та переходом права власності на будівлі, обов'язками орендаря наділяється відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест".

Актом прийому-передачі земельної ділянки від 14.09.2005р. відповідач передав, а позивач отримав в користування земельну ділянку площею 0,1938 га, розташовану за адресою: м.Вінниця, вул. Соборна, 9 (а.с. 52).

Разом з тим, згідно свідоцтва про право власності на будівлі та споруди, виданого 22.06.2006р. виконкомом Вінницької міської ради, Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест" належить право приватної власності на 97/100 частини нерухомого обєкта, який розташований в місті Вінниці по вулиці Соборній, 9 (а.с. 71). Вказаний об'єкт знаходиться на орендованій земельній ділянці.

Строк, на який укладено договір оренди від 14.09.2005р. № 87, закінчився.

Враховуючи, що термін дії вищевказаного договору оренди закінчився, позивач звернувся з клопотанням від 08.12.2015р. до Вінницької міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,1938 га, що розташована по вул. Соборна, 9 в м. Вінниці (а.с.56).

29.01.2016р. Вінницькою міською радою прийнято рішення за № 104 (а.с. 57-60) "Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користування, власність, оренду, поновлення терміну дії договорів оренди". Згідно оскаржуваного позивачем у даній справі пункту додатку 1 до вищевказаного рішення під № 14, відповідач вирішив поновити термін дії договору оренди від 14.09.2005р. № 87, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест" на земельну ділянку площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005, за адресою вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності, терміном на 1 рік, шляхом укладання відповідної угоди.

Також пунктом 14.4. вищевказаного додатку до рішення встановлено орендну плату на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно запропонованої, підписаної і скріпленої печаткою з боку відповідача як орендодавця редакції нової угоди, передбачено зокрема інші умови нової угоди, з якими не погоджується позивач (а.с. 20-21). Так, на відміну від умов попереднього договору оренди, угодою від 24.02.2016р. про поновлення попереднього договору передбачено, що термін дії договору оренди поновлюється на один рік (термін дії попереднього договору становив 10 років), а орендна плата встановлена у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки в рік (замість 3% від нормативної грошової оцінки за умовами попереднього договору оренди 14.09.2005р. №87).

Позивачем вказану угоду про поновлення договору оренди не підписано та в листі на адресу Вінницької міської ради за вх. № 01-21-20861 від 28.03.2016р. повідомлено останню про отримання зазначеної угоди для підписання, але враховуючи новий розрахунок орендної плати, відповідачу необхідний час для ознайомлення з документами та прийняття рішення (а.с.61).

Між тим, позивач у даній справі звертався до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.04.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005, за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності, який був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 вересня 2005 року № 87. 24 лютого 2016 року між сторонами було укладено угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23 квітня 2005 року, за умовами якої термін дії договору оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9, площею 0,1938 га, для іншої комерційної діяльності поновлено на 1 рік з моменту прийняття рішення міською радою. На зазначеній земельній ділянці розташовані будівлі та споруди, що належать на праві приватної власності позивачу на підставі свідоцтва про право власності на будівлі та споруди № 192 від 22 червня 2006 року. 22 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу у власність шляхом викупу земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005 за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності. До заяви були долучені відповідні додатки. Листом від 31 травня 2016 року № 05-00-010-13247 Департамент архітектури, містобудування та кадастру Вінницької області повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, передбачених рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21 січня 2016 року № 91 "Про затвердження стандартів надання окремих адміністративних та інших послуг, що надаються міською радою та її виконавчими органами через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс"". 12 липня 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із вище зазначеною заявою, в якій було зазначено, що позивач згоден на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Проте 25 серпня 2016 року в листі № 05-00-010-262303 Департамент архітектури, містобудування та кадастру Вінницької області повторно зазначив про відсутність повного пакету документів, необхідних для розгляду даної заяви, передбачених рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21 січня 2016 року № 91 "Про затвердження стандартів надання окремих адміністративних та інших послуг, що надаються міською радою та її виконавчими органами через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс"".

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті заяви позивача про передачу у власність шляхом викупу земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005. за адресою: м.Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності; зобовязати відповідача розглянути подані позивачем заяви про передачу у власність шляхом викупу земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005. за адресою: м.Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності у відповідності до норм чинного законодавства. Також позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті заяви позивача про передачу у власність шляхом викупу земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005. за адресою: м.Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності; зобовязати відповідача розглянути подані позивачем заяви про передачу у власність шляхом викупу земельної ділянки площею 0,1938 га, кадастровий номер :02:063:0005. за адресою: м.Вінниця, вул. Соборна, 9, для іншої комерційної діяльності у відповідності до норм чинного законодавства.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31.03.2017р. в адміністративній справі № 755/3215/17 (а.с. 80-85) в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Разом з тим угода про поновлення терміну дії договору оренди від 14.09.2005р. №87 у запропонованій відповідачем редакції позивачем так і не була підписана, що стало наслідком звернення позивача до суду з даним позовом.

Як слідує з наданих відповідачем документів, позивач після закінчення дії договору оренди від 14.09.2005р. №87 не сплачує орендні платежі за користування земельною ділянкою. Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель м.Вінниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Бізнесторгінвест", розташованих по вул. Соборна, 9 в м. Вінниця.

За результатами перевірки складено акт від 13.04.2017р. № 64/9-03-3, з якого вбачається, що ТОВ "Компанія "Бізнесторгінвест" використовує земельну ділянку, площею 0,1938 га (кадастровий номер :02:063:0005), відповідно до кадастрового плану земельної ділянки для іншої комерційної діяльності, по вул. Соборна, 9 в м. Вінниця. На вищевказаній земельній ділянці розташовано нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 2226,6 кв.м., які належать позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 192 від 22.06.2006р. ТОВ "Компанія "Бізнесторгінвест" не оформило правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а саме, не виконало вимоги пункту 14 додатку 1 рішення Вінницької міської ради № 104 від 29.01.2016р., в якому зазначено про поновлення терміну дії договору оренди від 14.09.2005р. за №87 (із змінами внесеними угодою (новацією) та не підписало угоду від 24.02.2016р. про поновлення вищевказаного договору оренди земельної ділянки.

Згідно наданих відповідачем листів Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 24.04.2017р. за вих. № 5144/10/02-28-12-04 та від 12.06.2017р. за вих. №6560/10/02-28-12-04, позивач протягом 2016-2017 років не здійснював нарахування та сплату місцевого податку за використання вищевказаної земельної ділянки.

Натомість позивач у позовній заяві та у відповіді на відзив, свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що оскаржуваним рішенням було неправомірно змінено умови договору оренди та його строк, а саме: було збільшено вартість орендної плати за землю у вигляді підвищення розміру орендної ставки з 3% від нормативної грошової оцінки до 12%, та зменшено термін оренди з десяти років до одного року, що на думку позивача суперечить ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в якій чітко зазначено, що договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відповідач мав право прийняти рішення про укладення нового договору оренди, а не поновлення старого договору оренди та не міг при поновлені договору оренди від 14.09.2005 р. змінити його умови та термін дії. Таким чином, позивач вважає, що дане рішення прийнято в порушення умов договору оренди землі від 14.09.2005 р. та Закону України "Про оренду землі", а тому є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, до яких належать, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 20 ГК України - кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1).

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Так, зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями, Цивільним кодексом України та умовами договору оренди.

Договір оренди за своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) і підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст.629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми містяться в положеннях п.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

За приписом ч.3 ст.762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Частиною 1 ст.286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю правовою природою спірний договір є господарським, при укладанні якого були застосовані спеціальні правила складання, в яких поєднанні майнові та організаційні елементи, притаманні господарським договорам.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

У частинах першій, п'ятій статті 33 Закону "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

При цьому у відповідності до приписів статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Так, як зазначалось вище, у договорах оренди позивача та відповідача встановлена ціна договору, як річний розмір орендної плати.

Згідно з ч. 2 п. 1 статті 632 Цивільного кодексу України, а саме у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування

Частина 1 статті 653 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, розмір орендної плати за договором оренди землі в тому числі і земель державної та комунальної власності є виключно договірною умовою, яка може бути переглянута.

Жодним діючим законом не передбачено право будь-якого уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, у тому числі і відповідача у справі, оспорювати або не визнавати договірні ціни на оренду земельних ділянок в односторонньому порядку у зв'язку з введенням нових ставок орендної плати, нової грошової оцінки землі або граничних розмірів земельного податку.

Відповідно до постанов Верховного суду України від 06.12.2010 р. № 2-1/10068-2008, від 07.12.2010 р. № 27/15-10, від 03.12.2013 по справі №5009/3430/12 законодавча зміна граничного розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Домовленість про зміну або розірвання договору є теж договором, а тому якщо сторони змінюють або розривають договір за взаємною згодою то у такому випадку застосуванню підлягає загальне правило про укладення договорів (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України), які визначають, що договір є укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних його умов.

Згідно ч. 4 статті 33 закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними стовідсотково будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Водночас частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило про момент зміни або розірвання договору. Так, за наведеною нормою у разі зміни та розірвання договору за домовленістю сторін, моментом зміни або припинення зобов'язання є, відповідно, момент вчинення правочину, у формі домовленості сторін, про його зміну або розірвання.

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Згідно статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, визначено статтею 179 Господарського кодексу України, частина 4 якої передбачає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач оспорюваним рішенням пропонував позивачу змінити умови договору оренди землі в частині строку, на який його було укладено та в частині розміру орендної плати, шляхом укладення угоди в запропонованій редакції.

Отже, за приписами статей 319, 626 Цивільного кодексу України слід дійти висновку, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Позивач такого волевиявлення не виявив і своїми діями не надав згоди на поновлення договору оренди та зміну умов договору щодо строку його дії та розміру орендної плати, тому переважне право позивача на укладення договору оренди землі припинилося.

Враховуючи викладене, судом не встановлено правових підстав для визнання незаконним та скасування пункту 14 додатку № 1 до рішення 4 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 29.01.2016р. № 104 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користування, власність, оренду, поновлення терміну дії договорів оренди".

Відтак у вимозі позивача про визнання незаконним та скасування пункту 14 додатку № 1 до рішення 4 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 29.01.2016р. № 104 "Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користування, власність, оренду, поновлення терміну дії договорів оренди" слід відмовити.

Розглянувши вимогу позивача про визнання недійсною угоди від 24.02.2016 року, про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 203 ЦК України вказано, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Стаття 205 Цивільного кодексу України передбачає вчинення правочинів у усній формі. При цьому, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмові формі.

Суд, проаналізувавши угоду від 24.02.2016 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005 року дійшов висновку, що сторонами при цієї укладенні угоди не було досягнуто згоди щодо усіх її істотних умов, таким чином, зазначена угода не була укладена.

В наданому позивачем примірнику угоди (а.с. 20) відсутній підпис та печатка ТОВ "Компанія "Бізнесторгінвест", що свідчить про відсутність волевиявлення Товариства на укладення такої угоди.

Факт непідписання угоди від 24.02.2016 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005 року підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами. З цього судом зроблено висновок, що оскільки спірна угода відповідачем не підписана, вона є неукладеною.

Відповідно до ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Отже, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008р., Верховний Суд України зазначив, що при розгляді спорів про недійсність правочинів судам потрібно розмежовувати недійсні та неукладені правочини, тобто такі, в яких відсутні встановлені законодавством необхідні умови для їхнього укладення (наприклад, відсутня згода щодо всіх істотних умов, передбачених законодавством; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для укладення правочину потрібно його передати; не затверджено правочин вищим органом господарського товариства, якщо це передбачено в законі чи статуті товариства; не здійснено державну реєстрацію правочину в разі, коли законом ця обставина визначена як момент його вчинення). Встановивши, що правочин є неукладеним, суд на цій підставі залишає позов про визнання правочину недійсним без задоволення.

Відтак, у даному випадку, з урахуванням зясованих фактичних даних, суд приходить до висновку, що оскільки сторонами не представлено суду належних доказів укладення між сторонами оспорюваного правочину, то такий правочин є неукладеним, у звязку із чим у суду відсутні правові підстави застосовувати для таких правовідносин норми статей 203,215 Цивільного кодексу Україин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними": цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову застосовують норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішують справи. Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Отже, для вирішення спору про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків. Натомість позивач, звертаючись з позовом, не довів наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним.

Враховуючи, що з викладених позивачем обставин та досліджених у справі доказів, суд не встановив підстав, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним, позовна вимога про визнання недійсною угоди від 24.02.2016 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.04.2005 року задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

06.03.2018р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення з відкладенням складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 4 ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 14 березня 2018 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (02090, АДРЕСА_1)

3 - відповідачу (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59)