ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Справа № 5023/3905/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників сторін:

позивача - Яценко А.О. - договір про надання правової допомоги (витяг) б/н від 11.10.2017,

відповідача - Мілешкін М.М. - дов. № НМХ994576 від 24.01.2017,

прокурора - Ногіна О.М. - посв. № 032167 від 11.02.2015,

3-ї особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №86 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 5023/3905/12

за позовом Фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича, м. Харків

до Державного підприємства "Південна залізниця" в о. ВП "Харків-сортувальна колійна машинна станція № 131", м. Харків

3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФО ОСОБА_4;

за участю Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року Фізична особа підприємець Василевський В.Я. (далі-позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Державне підприємство "Південна залізниця" в.о. ВП "Харків-сортувальна колійна машинна станція № 131" (далі-відповідач) повернути в натурі позивачу товар, що передавався за договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.11.2012 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі. Позовні вимоги задоволені. Зобов`язано ДП "Південна залізниця" в особі ВП "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131", м. Харків, повернути в натурі Фізичній особі - підприємцю Василевському Віктору Яковичу, м. Харків товар, що передавався на зберігання за договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 року, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00 грн. Стягнуто з ДП "Південна залізниця" в особі ВП "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131", м. Харків, на користь держбюджету України 1073,00 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2012 рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2012 у справі № 5023/3905/12 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2013 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2012 і рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2012 у справі №5023/3905/12 було скасовано та справу передано для нового розгляду до господарського суду Харківської області. В зазначеній постанові Вищий господарський суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що ст. 241 ЦК України не регулює питання щодо погодження правочину вчиненого від імені не юридичної особи без достатньої правоздатності, виходячи з того, що Харків-сортувальна колійна машинна станція № 131 не є юридичною особою. Окрім того, суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою те, що спірне майно має такі розміри, котрі унеможливлюють переміщення їх без спеціальної техніки, тому необхідно з'ясувати у який спосіб позивач доставляв на зберігання (якщо доставляв) предмет договору.

Предметом розгляду інших господарських справ, зокрема у справі № 5023/5027/12 є визнання недійсним договору відповідального зберігання від 23.09.2011 № 0096ХР та у справі № 5023/5587/12 є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.09.2011 № 20/09.

На даний час розгляд даних справ № 5023/5027/12 та № 5023/5587/12 зупинено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі №5023/3905/12 (суддя Сальнікова Г.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач посилається на те, що фактично в обґрунтування відмови в задоволенні позову суд першої інстанції послався лише на вибіркові вказівки суду касаційної інстанції щодо необхідності дослідження процедури переміщення спірного майна позивачем до місця його зберігання без будь-якого врахування наданих позивачем доказів. На думку позивача, висновки суду першої інстанції фактично суперечать один одному, не відповідають обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його цілком обґрунтованим та законним, вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вважає, що позивач не надав доказів транспортування спірного майна до місця зберігання, що визначене пунктом 1.3 договору відповідального зберігання від 23.09.2011 №0096ХР. При цьому, як зазначає відповідач, габарити, вага рельсошпальної решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій (вага 1 секції приблизно 16,2 тон ) по 25 погонних метрів, свідчать про те, що його неможливо перемістити без спеціальної техніки.

Прокурор відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення обґрунтованим та законним, судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

3-я особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не сповістила.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання не з'явилася, своїх повноважних представників не направила.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю третьої особи.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокурора, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та розглянувши матеріали справи в порядку ст. 269 ГПК України, встановила наступне.

Звертаючись з позовом до господарського суду, ФОП Василевський В.Я. посилався на те, що 23 вересня 2011 року між ФОП Василевським Віктором Яковлевичем (поклажодавець) та Харків - сортувальною колійною машинною станцією № 131 в особі директора ОСОБА_4 (зберігач) було укладено договір відповідального зберігання № 0096ХР (договір), згідно з умовами якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання товар, що належить поклажодавцеві, а саме - рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна, на загальну суму 1000000,00 грн. (товар).

Зазначений товар належить поклажодавцеві на праві власності за договором купівлі-продажу № 20/09 від 20.09.2011 року, укладеним між ФО-П Василевським В.Я. та ПВКП "Політехком". Підтвердженням передачі зберігачеві вищезазначеного товару поклажодавцем є також акт приймання-передачі від 23.09.2011 р. - додаток № 1 до договору відповідального зберігання № 0096ХР від 23.09.2011 р., та накладна № ОКС-000001 від 23.09.2011 р. - додаток № 2 до договору відповідального зберігання № 0096ХР від 23.09.2011р.

Порядок взаєморозрахунків за договором відповідального зберігання № 0096ХР від 23.09.2011р передбачено розділом 5, згідно з п.5.2. якого поклажодавець здійснює оплату на розрахунковий рахунок зберігача не пізніше 10 календарних днів після підписання акту повернення товару зі зберігання по розрахунку згідно з п.5.1. виставленого зберігачем.

Відповідно до п. 3.5. даного договору поклажодавець має право у будь-який час витребувати у зберігача повернення майна, а зберігач зобов'язаний повернути його на першу вимогу, не залежно від строку дії договору та терміну зберігання майна.

Листом № 27 від 30.03.2012 (т.1 а.с. 26-27) поклажодавцем направлялось зберігачеві прохання здійснити розрахунок вартості перевезення товару, укласти договір та здійснити перевезення товару до ст. Шевченково Шевченківського району Харківської області. Відповіді на зазначений лист поклажодавцем не отримано.

23 липня 2012 року поклажодавцем направлявся зберігачеві лист - претензія від 20.07.2012р. (т.1 а.с. 29-32) про повернення зі зберігання товару, переданого за договором відповідального зберігання № 0096ХР від 23.09.2011, з проханням письмово повідомити поклажодавця - ФОП Василевського В.Я. про дату та час, коли буде можливо здійснити огляд товару для його оцінки, розрахунку вартості вивезення та отримати товар в натурі. Відповіді на зазначений лист - претензію також ФОП Василевським В.Я. не отримано.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язання, відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України можуть виникати, зокрема, із договорів та інших правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується сторонами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України в цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину, тож правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з приписами статті 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

У ст. 953 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажедавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Матеріали справи свідчать, що спірне майно, РШР-50 було придбане позивачем у ПВКП «Політехком» на підставі договору купівлі-продажу №20/09 від 20.09.2011 (т.1 а.с.17-19), майно передано за актом приймання-передачі від 23.09.2011 (додаток №1 до договору купівлі-продажу №20/09 від 20.09.2011), в якому зазначено ту ж саму номенклатуру, кількість РШР-50 як і в договорі купівлі-продажу (т.1 а.с. 20).

Оплата за придбання цього майна була здійснена позивачем шляхом безготівкового переказу грошових коштів, на підставі платіжних доручень (т.1 а.с. 134-136, т.4 а.с.60-65): №3643 від 22.09.2011 - на суму 350 000 грн., №3645 від 23.09.2011 - на суму 350 000 грн., №3662 від 26.09.2011 - на суму 300 000 грн.

23 вересня 2011 року між ФОП Василевським Віктором Яковлевичем (поклажодавець) та Харків - сортувальною колійною машинною станцією № 131 в особі директора ОСОБА_4 (зберігач) було укладено договір відповідального зберігання № 0096ХР (договір), згідно з умовами якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання товар, що належить поклажодавцеві, а саме - рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна, на загальну суму 1000000,00 грн. (товар).

Відповідно до умов договору відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 поклажедавець має право у будь-який час вимагати від зберігача повернення майна, а зберігач зобов'язаний повернути його за першою вимогою, незалежно від строку дії договору і тривалості зберігання майна (п. 3.5 договору).

Пунктом 3.2. (пп. б) договору передбачено, що поклажедавець зобов'язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати послуги зберігача згідно розцінок по п. 4.1. цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору розмір плати за надання послуг зберігання зберігачем визначається домовленістю сторін, в залежності від площі займаної території і тривалості зберігання. Поклажедавець здійснює оплату на розрахунковий рахунок не пізніше 10 календарних днів після підписання акту повернення товару зі зберігання за калькуляцією згідно п. 5.1. виставленої Зберігачем (п. 5.2. договору). Поклажедавець здійснює платіж в гривнях безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок зберігача (п. 5.3 договору).

Передача спірного майна здійснювалась на підставі укладеного з відповідачем договору відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, згідно з належно оформленими документами первинного обліку:

- акт приймання-передачі майна на зберігання від 23.09.2011,

- накладна на відповідальне зберігання №ОКС-000001 від 23.09.2011.

Вказані документи, які підтверджують передачу майна на відповідальне зберігання не були спростовані судом першої інстанції будь-якими іншими доказами, будь-якого документального обґрунтування чи висновків суду щодо нікчемності чи недійсності вказаних документів не наведено і за змістом рішення відсутнє.

Судова колегія приймає до уваги те, що зазначене майно було придбано і отримано за місцем його місцезнаходження, попередньо оглянуто представниками позивача за місцезнаходженням відповідача без будь-яких заперечень з боку останнього, майно було придбано та передано на зберігання без здійснення його додаткового перевезення з боку позивача - а саме на технічній площадці станції Артемівка, база КМС-131, Харківський район, Харківська область. Наявність відповідного майна рейкошпальної решітки РШР-10 відображена в акті позапланової інвентаризації від 08.06.2012 (т.1 а.с. 101).

Оформлені документи щодо передачі рейкошпальної решітки на відповідальне зберігання як документи первинного обліку (акт приймання-передачі майна на зберігання та накладна на відповідальне зберігання) відповідають приписам законодавства щодо бухгалтерського обліку, порядку оформлення первинних документів.

Право Харків-сортувальної КМС-131 на укладення договорів узгоджується із наявним в матеріалах справи Положенням про Харків-сортувальну КМС №131 (т.1 а.с. 115-122): п.2.1. - здійснення заходів щодо збільшення прибутку КМС, п.2.2. - розвиток підсобно-допоміжної діяльності, п. 3.4. джерелами формування майна та коштів КМС є доходи від надання послуг, а також інших видів фінансово-господарської діяльності, п.4.1.2 КМС має право здійснювати діяльність, передбачену цим Положенням, п.5.3. Начальник КМС укладає за довіреністю договори за напрямками діяльності КМС.

Крім того, відсутнє будь-яке кримінальне або дисциплінарне переслідування з боку ПАТ "Укрзалізниця" ДП "Південна залізниця" до власних працівників з приводу проставлення відбитку оригінальної печатки на договорі відповідального зберігання, акті приймання-передачі майна і накладної на відповідальне зберігання. Відповідачем не надано будь-яких доказів крадіжки, втрати та/або підробки справжньої печатки ДП "Південної заілзниці" на зазначеному комплексі документів щодо отримання на зберігання майна від позивача. При цьому, відповідачем надано акт знищення зазначеної печатки (т.1 а.с. 110).

Щодо наявності кримінальних проваджень, колегія зазначає наступне.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_7 триває вже майже 6 років. Попри проведення декількох експертиз у справі, в тому числі і почеркознавчої - вирок суду був скасований, а справу у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права було направлено для проведення додаткового розслідування в тому числі з урахуванням необхідності об'єднання з іншими кримінальними справами за цими подіями. 21.12.2017 Апеляційний суд Харківської області відмовив прокурору в задоволенні апеляційної скарги, та залишив в силі постанову суду першої інстанції щодо повернення справи за обвинуваченням ОСОБА_7 на додаткове розслідування.

Таким чином, немає будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо наявності в документах щодо укладення договору відповідального зберігання якогось кримінального правопорушення.

Отже, кримінальне розслідування не призвело до ухвалення будь-якого рішення у кримінальній справі по суті обвинувачення, ані вироку, ані закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав немає. Навпаки, є висновок суду щодо необхідності повернення справи на додаткове розслідування.

Таким чином, сукупність вищевказаних обставин, наданих доказів укладення договору відповідального зберігання із первинними документами, докази демонстрування та визнання факту наявності РШР-50 за місцезнаходженням бази Артемівка ДП "Південної залізниці" - є достатніми, необхідними та належними доказами підтвердження факту передачі майна та його зберігання.

Враховуючи те, що на виконання укладення договору відповідального зберігання між позивачем та відповідачем наявні складені накладні на відповідальне зберігання та акт приймання-передачі майна на зберігання, що є належними доказами, а також те, що договір відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 в судовому порядку не визнано недійсним, по кримінальним справам не має жодного вироку, тому в рамках цієї господарської справи враховані належні докази підтвердження виконання договору відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним із засобів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, що порушує право.

За таких обставин, рішення господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.2 ч.1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича, м. Харків, задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 5023/3905/12 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7) повернути в натурі Фізичній особі-підприємцю Василевському Віктору Яковичу, м. Харків , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1) товар, що передавався на зберігання за договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 року, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 19.03.2018

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Пушай В.І.