ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2018 р. Справа № 914/461/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., розглянувши матеріали заяви: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

про видачу судового наказу в порядку наказного провадження про стягнення з боржника заборгованості за теплову енергію в розмірі 25805,08грн., пені в розмірі 177,09грн., інфляційних нарахувань в розмірі 918,18грн. та 3% річних в розмірі 217,66грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області 14.03.2018р. від Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» поступила заява №09-1944 від 12.03.2018р. про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Армапобутсервіс» заборгованості за теплову енергію в розмірі 25805,08грн., пені в розмірі 177,09грн., інфляційних нарахувань в розмірі 918,18грн. та 3% річних в розмірі 217,66грн.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Армапобутсервіс» умов договору №3904/Ш від 01.10.2004р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, у зв'язку з чим, як зазначає заявник, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Армапобутсервіс» виникла заборгованість за теплову енергію за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 25805,08грн., а також пеня 177,09грн., інфляційні нарахування 918,18грн. та 3% річних 217,66грн.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, дана заява підписана представником ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_1, та згідно відмітки канцелярії суду на заяві, подана наручно до суду «Трофимчук», однак всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.150 ГПК України, в поданій представником заяві не зазначено імені (прізвища, імя та по батькові) представника заявника та його місце проживання.

Частиною 2 ст. 164 ГПК України передбачено, що позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно із ч.2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частин 1-5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з матеріалів, поданих на розгляд суду, долучені документи у неналежних засвідчених копіях, оскільки відповідно до вимог п.5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України не містять вказівки на дату засвідчення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, такими документами, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Пунктом 2 ч.1 ст.152 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається із заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» №09-1944 від 12.03.2018р. про видачу судового наказу, остання підписана від імені Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» представником ОСОБА_1, що діяв на підставі довіреності №55 від 10.12.2015р. В підтвердження повноважень представника на підписання позовної заяви долучено неналежно засвідчену копію довіреності №55 від 10.12.2015р., яка в порушення вимог ч.5 ст. 91 ГПК України не містить дати такого засвідчення. Відтак, заявником не подано належного доказу в підтвердження повноважень представника на підписання поданої заяви.

Враховуючи викладені обставини та вимоги визначені ст.ст. 150, 152 Господарського процесуального кодексу України, за поданою заявою належить відмовити у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у видачі судового наказу в порядку наказного провадження про стягнення з боржника заборгованості за теплову енергію в розмірі 25805,08грн., пені в розмірі 177,09грн., інфляційних нарахувань в розмірі 918,18грн. та 3% річних в розмірі 217,66грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Іванчук С.В.