РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/17162/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Текнології"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ТЕХНО"

про стягнення 7 410,48 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Текнології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ТЕХНО" про стягнення 7410,48 грн., з яких: 6 965,07 грн. сума основного боргу, 100,27 грн. 3% річних, 345,14 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ТЕХНО" не розрахувалось за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17162/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 відкладено розгляд справи на 16.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017., чинної з 15.12.2017., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 16.01.2018 ухвалено розгляд справи №910/17162/17 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Жодних клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відтак відповідно до ухвали суду від 16.01.2018 справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через відділ діловодства суду 05.03.2018 позивачем подана заява, в якій позивач повідомив суд, що відповідач повністю сплатив суму основного боргу в розмірі 6 965,07 грн., про що суду надав банківську виписку за 02.03.2018. Також, у заяві підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача 100,27 грн. 3% річних та 345,14 грн. інфляційних втрат.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, м. Київ, бул. Івана Лепсе, буд. 16.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого строку зберігання).

Відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку п.9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Текнології" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ТЕХНО" товар (порошкову фарбу) на загальну суму 6 965,07 грн. згідно наступних видаткових накладних №РН-0002677 від 12.12.2016 на суму 908,41 грн., №РН-0002683 від 13.12.2016 на суму 455,58 грн., №РН-00000327 від 23.02.2017 на суму 1 545,70 грн., №РН-0000328 від 23.02.2017 на суму 20,48 грн.,№РН-0000348 від 27.02.2017 на суму 2 330,42 грн., №РН-0001086 від 08.06.2017 на суму 1 704,48 грн.

ТОВ «Глобал Текнології» виставило рахунки ТОВ «Прайм Техно» для сплати за поставлений товар: СФ-0002806 від 12.12.2016, СФ-0002819 від 13.12.2016, СФ-0000337 від 23.02.2017, СФ-0000340 від 23.023.2017, СФ-0000357 від 27.02.2017, СФ-0001138 від 08.06.2017 на загальну суму 6 965,07 грн.

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень товарів (поставки товарів відповідачу), що не суперечить вимогам ст. 181 ГК України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявна претензія від 03.08.2017 №03/08/17 про погашення наявної заборгованості розмірі 6 965,07 грн., надіслана позивачем відповідачу 03.08.2017, про що свідчить чек та опис вкладення.

Як встановлено судом після звернення позивача з позовом та порушення провадження у справі Відповідачем 02.03.2018 сплачено Позивачу суму основної заборгованості в розмірі 6 965,07 грн., що підтверджується банківською випискою ПАТ «Кредитінвест Банк» по рахунку №8801 за 02.03.2018.

Таким чином, Відповідач виконав свої зобов'язання перед Позивачем щодо оплати суми основної заборгованості у розмірі 6 965,07 грн.

Відповідач добровільно сплатив наявну суму основної заборгованості, а отже в цій частині станом на час прийняття рішення у справі відсутній предмет спору щодо вимоги про стягнення основної суми боргу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладені обставини, у зв'язку зі сплатою відповідачем 02.03.2018 (після порушення провадження у справі) суми основного боргу, провадження у даній справі по розгляду вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 6 965,07 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору в цій частині.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в розмірі 100,27 грн. та інфляційних втрат в розмірі 345,14 грн. суд вказує наступне.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо інфляційних втрат.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд зазначає, що інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочення виконання відповідачем його грошового зобов'язання.

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми інфляційних втрат в розмірі 345,14 грн.

Також, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних дійшов висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 100,27 грн. 3% річних, у зв'язку з чим задовольняє вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір в розмірі 1600,00 грн. покладається на відповідача повністю, оскілки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, а основний борг відповідачем сплачено вже після порушення провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, п.2 ч.1 ст. 231, 233, 238, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі щодо розгляду вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 6 965,07 грн.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ТЕХНО" (03680, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, буд. 16, ідентифікаційний код 40615689) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Текнології" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, нежиле приміщення 139/в літ.А, ідентифікаційний код 34432273) 100 (сто) грн. 27 коп. 3% річних, 345 (триста сорок п'ять) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.03.2018

Суддя І.І. Борисенко