ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11164/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Кушніра І.В.,

здійснивши перегляд в письмовому провадженні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017

за позовом 1) Громадської організації "Корчувате-наш дім",

2) Національного природного парку "Голосіївський"

до 1) Київської міської ради,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: 1) Міністерства екології та природних ресурсів України,

2) Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд",

3) Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: 1) Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА),

2) Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища (Київської міської державної адміністрації),

3) Комунального підприємства "Лісопаркове господарство "Конча-Заспа"

за участю прокуратури міста Києва

про визнання договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010 недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

В червні 2016 року позивачі - Громадська організація "Корчувате-наш дім" та Національний природний парк "Голосіївський" звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010 недійсним, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" (далі - ТОВ "Авеста-Буд") повернути актом прийому-передачі земельну ділянку площею 2,6495 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва Столичного шосе (урочище Бичок, ділянка 1) державі в особі національного природного парку "Голосіївський", якому вона була передана у постійне користування, стягнути з відповідачів солідарно на користь Національного природного парку "Голосіївський" судових витрат в сумі 3445 грн. В обґрунтування позову зазначено, що спірний договір оренди земельної ділянки, підлягає визнанню недійсним, оскільки він укладений з порушенням норм земельного та природоохоронного законодавства України, а саме: не розроблявся проект землеустрою, Київською міською радою не приймалось рішення про передачу спірної земельної ділянки в оренду, відсутня згода постійного землекористувача та погодження Верховної Ради України на вилучення ділянки природно-заповідного фонду, не проводилась державна експертиза землевпорядної документації по наданню в оренду спірної земельної ділянки.

Також 30.08.2016 року Громадською організацією "Корчувате-наш дім" подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому позивач - 1 просить суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме: заборонити ТОВ "Авеста-Буд" вчиняти будь-які дії з організації, знесення та видалення зелених насаджень (дерев та чагарників) на земельній ділянки площею 2,6495 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва Столичного шосе (урочище Бичок, ділянка 1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 у справі у справі № 910/11164/16 /суддя Плотницька Н.Б./ заяву Громадської організації "Корчувате - наш дім" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, заборонено ТОВ "Авеста - Буд", Київській міській раді та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або проводити будь-які роботи на земельній ділянці площею 2,6495 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) та передана в оренду ТОВ "Авеста-Буд" згідно договору від 28.10.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 у справі № 910/11164/16 в задоволені позовних вимог Громадської організації "Корчувате-наш дім" відмовлено повністю; в задоволені позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 2,6495 га, укладеного 28.10.2010 року між Київською міською радою та ТОВ "Авеста - Буд" відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності; в задоволені позову Національного природного парку "Голосіївський" про зобов'язання ТОВ "Авеста - Буд" повернути за актом прийому-передачі вказану земельну ділянку площею 2,6495 га державі в особі Національного природного парку "Голосіївський", якому вона передана у постійне користування, відмовлено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.07.2008, а також визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 28.10.2010 між Київською міською радою та ТОВ "Авеста - Буд".

Київський апеляційний господарський суд постановою від 16.03.2017 у справі № 910/11164/16 рішення місцевого суду від 04.10.2016 скасував та прийняв нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог Громадської організації "Корчувате-наш дім" та Національного природного парку "Голосіївський".

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2017 вказані судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" скасовано, а справу в цій частині передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд, в решті постанову апеляційної Інстанції залишено без зміни.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2017 у справі № 910/11164/16 в задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2017 /суддя Привалов А.І./ у справі № 910/11164/16 скасовано повністю заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 /головуючий : Отрюх Б.В., судді Майланевич А.Г., Тищенко А.І./ у справі № 910/11164/16 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2017, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ "Авеста - Буд" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 року, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанцій невірно застосовані норми процесуального права, зокрема стаття 68 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) (в редакції чинній до 15.12.2017).

Заявник касаційної скарги посилається на те, що можливість скасування заходів забезпечення позову пов'язується не з самим лише набранням законної сили судовим рішенням, а й з відсутністю потреби у такому забезпеченні, і саме відсутністю потреби у подальшому забезпеченні позову (у зв'язку з відмовою у задоволенні позову) суд першої інстанції обґрунтував скасування заходів забезпечення. А тому, на думку ТОВ "Авеста - Буд", виносячи ухвалу від 27.10.2017 місцевий суд діяв у межах наданих йому процесуальним законодавством.

Крім того, заявник посилається на те, що резолютивна частина проголошеного тексу оскаржуваної постанови апеляційної інстанції від 07.12.2017 не відповідає її тексту.

Також, ТОВ "Авеста - Буд" у поданій касаційній скарзі посилається на те, що в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції взагалі не навів будь-яких доводів, у зв'язку з чим підлягає скасуванню ухвала Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 та не вказав, яких саме порушень норма процесуального права було допущено судом першої інстанції при винесенні вказаної ухвали.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Заступником прокурора міста Києва 22.02.2018 подано до суду відзив на касаційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами ТОВ "Авеста - Буд", викладеними у касаційній скарзі, посилаючись на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову знищення дерев на земельній ділянці та її забудова призведуть до утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський", оскільки в такому випадку земельну ділянку неможливо буде використовувати для цілей природо-заповідного фонду України, відповідно до вимог Закону України "Про природо-заповідний фонд України". Відтак, враховуючи те, що остаточне судове рішення у справі № 910/11164/16 не прийнято, то у суду наявні всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, Міністерством екології та природних ресурсів України 23.02.2018 подано до суду відзив на касаційну скаргу, в якому воно просить залишити подану касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції винесена з дотриманням вимог закону, зокрема статті 236 ГПК (в редакції чинній після 15.12.2017), з дослідженням всіх наявних доказів, а посилання ТОВ "Авеста - Буд" на те, що звукозапис судового засідання від 07.12.2017 та сам текст оскаржуваної постанови мають розбіжності не відповідає фактичним обставинам справи. До того ж, наявна судова практика Вищого господарського суду з аналогічних правовідносин свідчить про правильне та однакове застосування судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм права.

26.02.2018 до Касаційного господарського суду надійшов відзив Національного природного парку "Голосіївський" на касаційну скаргу ТОВ "Авеста - Буд". Позивач у відзиві на касаційну скаргу вважає оскаржувану постанову суду законною та просить залишити її без змін, а касаційну скаргу без задоволення, виходячи з того, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано, на підставі статті 115 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017) скасував ухвалу місцевого господарського суду від 27.10.2017, так як на момент винесення вказаної ухвали судове рішення від 27.10.2017 не набрало законної сили. Крім того, Національний природний парк "Голосіївський", зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що скасування заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, до того ж правомірність вжиття заходів забезпечення позову ухвалою від 30.08.2016 була вже предметом розгляду у судах апеляційної та касаційної інстанції.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції

Здійснивши перегляд в письмовому провадженні касаційної скарги, переглянувши оскаржені у справі судові рішення, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 66 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017), господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017), позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог законодавства чинного на час виникнення спірних правовідносин, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, клопотання Громадської організації "Корчувате-наш дім" про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ "Авеста-Буд" вчиняти будь-які дії з організації, знесення та видалення зелених насаджень (дерев та чагарників) на земельній ділянки площею 2,6495 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва Столичного шосе (урочище Бичок, ділянка 1), мотивовано тим, що на час розгляду справи відповідачами вже розпочато вирубку зелених насаджень, що унеможливить виконання рішення суду щодо поновлення режиму функціонування парку.

Вказані обставини справи були досліджені судом першої інстанції при винесені ухвали від 30.08.2016 про забезпечення позову та їм була надана належна правова оцінка.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об'єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об'єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що в разі невжиття заходів забезпечення позову знищення дерев на спірній земельній ділянці та її забудова призведе до утруднення виконання рішення господарського суду, у випадку задоволення позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський", оскільки в такому випадку земельну ділянку неможливо буде використовувати для цілей природно-заповідного фонду України, тобто для задоволення наукових, естетичних та рекреаційних потреб населення.

Відтак, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви Громадської організації "Корчувате-наш дім" про забезпечення позову та обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ "Авеста-Буд" вчиняти будь-які дії з організації, знесення та видалення зелених насаджень на спірній земельній ділянці.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому, після повернення справи № 910/11164/16 на новий розгляд з суду касаційної інстанції до Господарського суду міста Києва, суд першої інстанції прийняв рішення від 27.10.2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" і в цей же день, 27.10.2017 виніс ухвалу про скасування повністю заходів до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 року, посилаючись на те, що враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог відпала і підстава у забезпеченні позову.

Разом з тим, відповідно до статті 115 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017) виконанню підлягають тільки ті судові рішення, які набрали законної сили.

Згідно з частино 5 статті 85 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відтак, 27.10.2017 року, станом на час скасування ухвали від 30.08.2016 року про вжиття заходів забезпечення позову, рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не набрало законної сили.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про скасування ухвали місцевого господарського суду від 27.10.2017, у зв'язку із порушенням судом норм процесуального права та неповним дослідженням матеріалів справи.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій вимог господарського процесуального законодавства, оскільки у зв'язку з відмовою у задоволенні позову у суду відсутня і потреба у подальшому забезпеченні такого позову, є помилковою, виходячи з того, що вказане судове рішення не набрало законної сили, а необхідність у забезпеченні позовних вимог, була предметом дослідження судів попередніх інстанцій, відповідно до вимог статей 66, 67 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017).

Посилання заявника касаційної скарги, на те що, резолютивна частина підписаного тексту оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 та проголошена постанова у судовому засіданні від 07.12.2017 не співпадають, колегією суддів не приймаються, оскільки не підтверджується наявними у справі доказами (а саме, відтвореному звукозапису судового засідання).

Доводи ТОВ "Авеста - Буд" викладені у касаційній скарзі про те, що у Вищому господарському суді України склалась стала практика вирішення спорів по аналогічним правовідносинам, зокрема, у справі № 914/1080/15 від 23.11.2017, у справі №918/314/15 від 15.06.2016, у справі №5011-71/16789-2012 від 02.03.2015, у справі №910/12750/13 від 23.07.2014, у справі №5011-62/2157-2012 від 13.11.2012, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, виходячи з того, що обставини справ у наведених постановах та справа № 910/11164/16 не є аналогічними.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками, наведеними у відзивах заступника прокурора міста Києва, Міністерства екології та природних ресурсів України та Національного природного парку "Голосіївський" щодо дотримання судом апеляційної інстанції при винесені оскаржуваної постанови від 07.12.2017 вимог статей 66, 67, 115 ГПК (в редакції чинній до 15.12.2017) та Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки суду апеляційної інстанцій.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017), Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 у справі № 910/11164/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді Т.Б. Дроботова

І.В. Кушнір