ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018р. Справа №914/2719/17

місто Львів

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1, м. Львів

про розірвання договору купівлі-продажу

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Зубко С.В.

Представники:

від позивача: Жуган І.О., представник (довіреність №18-11-00017 від 02.01.2018);

від відповідача: не з'явився;

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1, м. Львів про розірвання договору купівлі-продажу.

Ухвалою від 02.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2018 року.

Ухвалою від 30.01.2018 суд відклав підготовче засідання на 19.02.2018.

Ухвалою від 19.02.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.03.2018.

Стороні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 24.07.2013 року укладено договір №545 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва-компресорної в с. Довге Дрогобицького району Львівської області, що підлягає продажу шляхом викупу. Проте, за результатами поточної перевірки позивачем встановлено факт невиконання відповідачем умов такого договору в частині здійснення відповідних дій щодо переоформлення прав забудовника на об'єкт приватизації протягом одного року з моменту підписання акта приймання-передачі. У зв'язку із наведеним, позивач просив суд розірвати договір №545 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 24.07.2013 року.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, у поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, просив відмовити, а також здійснювати розгляд справи без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

24.07.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір №545 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - компресорної в с. Довге, Дрогобицький район, Львівська область (державна форма власності), що підлягає продажу шляхом викупу, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Холявкою В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1515.

За цим договором продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю (відповідачу) об'єкт незавершеного будівництва - компресорна, що розташований за адресою: с. Довге (Довжанська сільська рада), Дрогобицький район, Львівська область, який належить продавцю на підставі рішення Господарського суду Львівської області по справі №24/155 від 24.09.2007 року, а покупець зобов'язується прийняти об'єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в договорі умови (п. 1.1. договору).

Відповідно до акту приймання-передачі від 22.08.2013 року позивач передав відповідачу об'єкт незавершеного будівництва - компресорну, що розташований за адресою: с. Довге (Довжанська сільська рада), Дрогобицький район, Львівська область.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що покупець, серед іншого, зобов'язувався протягом одного року з моменту підписання акта приймання-передачі підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації.

21.10.2016 року РВ ФДМУ по Львівській області проведено поточну перевірку виконання умов договору №545 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва-компресорної в с. Довге Дрогобицького району Львівської області, що підлягає продажу шляхом викупу від 24.07.2013 року, про що складено акт поточної перевірки від 21.10.2016.

Вказаним актом зокрема, встановлено, що покупцем не здійснено відповідних дій щодо переоформлення прав забудовника на об'єкт приватизації протягом одного року з моменту підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 7.5. договору у разі невиконання покупцем зобов'язань за договором продавець має право у встановленому законодавством порядку порушити питання про його розірвання, стягнення завданих збитків та повернення об'єкта приватизації за актом приймання-передавання у державну власність.

Згідно п. 12.3. договору, у разі невиконання однією зі сторін умов договору він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду.

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання №545 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 24.07.2013 року у зв'язку невиконання відповідачем своїх зобов'язань в частині здійснення відповідних дій щодо переоформлення прав забудовника на об'єкт приватизації протягом одного року з моменту підписання акта приймання-передачі.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно з абз. 20 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації.

Відповідно до абз. 18 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», строк виконання зобов'язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'яти років. Аналогічну за змістом норму на момент укладення договору, було зафіксовано в абз. 4 ч. 2 ст. 27 вказаного Закону.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покликається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором в частині здійснення відповідних дій щодо переоформлення прав забудовника на об'єкт приватизації протягом одного року з моменту підписання акта приймання-передачі.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Верховний Суд України у своїй ухвалі від 22.10.2010 по справі №6-28673св10 роз'яснив, що суд повинен з'ясувати, чи було завдано порушенням умов договору шкоди його учасникам цього договору.

Слід зазначити, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-75цс13.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено які саме дії щодо підготовки документів та переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації протягом одного року з моменту підписання сторонами договору повинен би був здійснити відповідач з метою належного виконання умов договору, зокрема п. 5.3, та яким чином його бездіяльність порушує інтереси РВ ФДМУ по Львівській області.

Таким чином, зазначені позивачем обставини не можуть слугувати підставою для розірвання спірного договору.

Інших обґрунтувань своїх вимог, ніж ті, що наведені у позовній заяві, позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зазначених умов договору на час проведення поточної перевірки спричинено шкоду РВ ФДМУ по Львівській області як іншій стороні договору, а відтак, допущене відповідачем порушення умов договору не можна вважати істотним. Відтак, суд не вбачає підстав для розірвання договору, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 626, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 188, 193 ГК України, ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» та ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 05.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 15.03.2018.

Суддя Мазовіта А.Б.