РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Справа № 906/816/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І. Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат ОСОБА_1 (представник за довір. №Ц/304/43-18 від 25.01.2018р.)

відповідача - адвокат ОСОБА_2 (представник за ордером серія ЖТ №37660 від 13.02.2018р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 07.12.2017р. (ухвалене о 12:40 год., у м. Житомирі, повний текст складено 11.12.2017р.)

у справі №906/816/17 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"

до Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство"

про стягнення 694761,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулося до суду першої інстанції про стягнення з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" 694761,75 грн. штрафу, нарахованого за перевезення вантажу, забороненого до перевезення через митний кордон України. Обґрунтовуючи доводи позовної заяви зазначає, що відповідачем органу доходів і зборів, як підставу для переміщення в режимі "експорт партії лісоматеріалів", подано документи, що містять неправдиві відомості щодо ваги, геометричних розмірів, об'єму, вартості пиломатеріалів, тобто наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 07.12.2017р. у справі №906/816/17 позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" про стягнення 694761,75 грн. задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф в розмірі 694761,75 грн., а також 10421,43 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що відсутні підстави для застосування штрафу, оскільки судом першої інстанції не враховано, що застосування міжнародного договору є недоцільним, так як фактично міжнародне залізничне сполучення не відбулося. Крім того, зазначає, що жодним актом не встановлено, що апелянт здійснював перевезення вантажу, забороненого до перевезення. Скаржник зазначає, що посилання на постанову Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/964/17 від 02.03.2017р. суперечеть обставинам,встановленим постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №806/1410/16 від 05.05.2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи відкладався для отримання повного тексту постанови апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2018р. у справі №308/964/17.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з 13.05.2016р. по 29.05.2016р. ОСОБА_3 підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство" здійснювало відправлення вантажів залізничним транспортом, а саме "деревина паливна" у вагонах №64240104, 66064353, 68465020, 66697152, 66562034, 68780717, 60602133, 67179309, 66236779, 67856476, 65155921, 66724600, 66939174, 67153056, 65381725.

В зоні митного контролю Сортувальна міжнародного пункту пропуску Батьово для здійснення митних процедур посадовим особам митного посту Залізничний Закарпатської митниці ДФС були подані товаросупровідні документи на товар дрова паливні хвойних порід (сосна) у вигляді колод, в т.ч. накладні № 336006022, 33477662, 33467010, 33498957, 33418534, 33418583, 33456914, 33456948, 33440124, 33538950, 33538968, 33440041, 33518465, 33518325, 33600644 /а.с 12-26/.

Вантажовідправником по даному перевезенню є (графа 1 накладної згідно відправлень №№336006022, 33477662, 33467010, 33498957, 33418534, 33418583, 33456914, 33456948, 33440124, 33538950, 33538968, 33440041, 33518465, 33518325, 33600644) ДП "Радомишльське лісомисливське господарство", засобами якого проводилось як навантаження вагонів, так і оформлення товаросупровідних документів, зокрема, для здійснення митних процедур, про що свідчать відомості граф №7, 9, 20 тощо.

Позивач зазначає, що за результатами здійсненої Закарпатською митницею ДФС та експертом Закарпатської ТПП переогляду вантажів, що перевозився у вагонах №64240104, 66064353, 68465020, 66697152, 66562034, 68780717, 60602133, 67179309, 66236779, 67856476, 65155921, 66724600, 66939174, 67153056, 65381725 встановлено розбіжність виявлених товарів із задекларованими у митній декларації та товаросупровідних документах шляхом подання органу доходів і зборів, як підставу для переміщення в режимі "експорт партії лісоматеріалів", документів, таких, що містять неправдиві відомості щодо ваги, геометричних розмірів, об'єму, вартості пиломатеріалів, тобто наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Вказані обставини встановлені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/964/17 від 02.03.2017.

Колегія суддів зазначає, що в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/964/17, з-поміж іншого, встановлено наступне:

"Невідповідність відомостей, заявлених у МД від 10.05.2016 №101060001/2016/001363, 101060001/2016/001365, від 11.05.2016 №101060001/2016/001411, 101060001/2016/001412, від 13.05.2016 №101060001/2016/001436, 101060001/2016/001437, 101060001/2016/001473, 101060001/2016/001474, від 16.05.2016 №101060001/2016/001493, від 18.05.2016 №101060001/2016/001535, 101060001/2016/001536, від 19.05.2016 №101060001/2016/001565, від 20.05.2016 №101060001/2016/001567, від 24.05.2016 №101060001/2016/001665, №101060001/2016/001666 і товаросупровідних документах, фактично наявному товару, полягає в заявлені неправдивих відомостей щодо:

- ваги товару - різниця у вазі 217020 кг (фактична вага 451980 кг, заявлена 669000 кг);

- об'єму товару - різниця в об'ємі 21,581 м3 (фактично 749,729 м.куб. заявлено - 771,31 м.куб.);

- вартості товару - різниця у вартості 274392,16 грн. (фактично 299887,60 грн., заявлено 574279,76 грн.);

- геометричних розмірів в МД та товаросупровідних документах зазначено діаметри від 8 см до 45 см, фактично: від 4 см до 60 см.

Таким чином, начальник нижнього складу Ірша ДП "Радомишльського ЛМГ" ОСОБА_4, вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання органу доходів і зборів як підставу для переміщення в режимі "експорт партії лісоматеріалів, документів, таких, що містять неправдиві відомості щодо ваги, геометричних розмірів, об'єму, вартості пиломатеріалів".

Однак, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2018р. постанову Ужгородського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 скасовано, провадження у справі закрито, на підставі ч. 1 ст. 531 МК України за відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

При цьому, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2018р., зокрема, встановлено наступне:

"Як вбачається з матеріалів справи, зокрема митних декларацій типу: ЕК10АА №101060001/2016/001671; ЕК10АА №101060001/2016/001669; ЕК10АА №101060001/2016/001729; ЕК10АА №101060001/2016/001731; ЕК10АА №101060001/2016/001730; дані про те, що ОСОБА_4 була декларантом товарів належних ДП "Радомишльське ЛМГ" - відсутні. Натомість у графі № 54 вказаної декларації відповідальною особою за заповнення та надання до органу доходів та зборів України документів, необхідних для переміщення вказаних товарів через митний кордон України зазначена особа - ОСОБА_5

Інших даних про те, що до посадових обов»язків начальника нижнього складу Ірша ДП "Радомишльське ЛМГ" ОСОБА_4 входять функції по декларування товарів та подання митному органу відповідних документів, матеріали адміністративної справи також не містять.

Частиною 8 ст. 264 МК України передбачено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відтак, посилання у протоколі про порушення митних правил щодо ОСОБА_4 на організацію нею завантаження залізничних вагонів деревиною та підписання специфікації, як на докази її винуватості у вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставно залишено поза увагою місцевого суду.

Таким чином, твердження адвоката ОСОБА_6, наведені ним в апеляційній скарзі про відсутність підстав для висновку про те, що в даному випадку саме ОСОБА_4 повинна нести відповідальність, є достатньо обґрунтованими.

Як видно, той факт, що у вагонах переміщувалися лісоматеріали об'єм, вага, діаметр і вартість яких могли дещо відрізнятись від заявлених в митній декларації і товаросупровідних документах, в апеляційній скарзі не заперечується.

Разом з тим, судом першої інстанції, як правильно зазначено в апеляції, не було враховано, що на момент зважування дрова перебували у відкритому вагоні понад 7 місяців під відкритим небом, а тому зміна ваги є абсолютно природною з урахуванням зменшення вологості, дії температурних показників, опадів, способу зберігання та транспортування. Ця властивість деревини описана в спеціальній літературі та є загальновідомою, про що і наводиться в апеляції захисника.

Більше того, на думку апеляційного суду, зазначена величина виміру (вага) такого товару, як деревина, не може мати істотного значення для визначення поняття "неправдиві відомості" в розумінні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки така величина виміру піддається різким змінам в залежності від умов зберігання та транспортування, чого не враховано при вирішенні справи.

Підставними є доводи апелянта про те, що різниця в обсязі (кубічних метрах) деревини, що зазначена в декларації та у висновку Закарпатської ТТП виникла внаслідок різних способів вимірювань, застосованих відправником та представником Закарпатської ТТП. Вказана обставина судом першої інстанції також була залишена поза увагою.

Не може бути підставою для висновку про винуватість ОСОБА_4 і вартість зазначених дров, оскільки така нею не визначалась, а зазначена у митних документах і відповідає зовнішньоекономічному договору №3-2015.

Відповідно до положень ст.ст. 486, 495 МК України обов'язок доказування у митній справі покладається на органи доходів і зборів (митних органів).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 460 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 494 МК України особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подані такі пояснення. Жодних пояснень ОСОБА_4 у справі не подавала.

Як видно, вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, які наведено в протоколі про порушення митних правил, доказами, наведеними у постанові судді та наявними у матеріалах справи, не підтверджується".

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні норми передбачені також статтею 75 Господарського процесуального кодексу України (в редакцій, чинній з 15.12.2017р.).

Отже, судове рішення у справі №308/964/17, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Статтею 306 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі змістом ст.908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Крім того, обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою КМ України від 06.04.1998 р. № 457) (далі - Статут).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 4 Статуту залізниць України (далі - Статут), перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС), яка є чинною для України відповідно до Закону України Про правонаступництво в Україні та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Статтею 7 СМГС передбачено, що одночасно із пред`явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну.

Відповідно до ст. 6 Статуту, Правил перевезення вантажів, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.ст. 24, 118, 122 Статуту Залізниці та ст. 12 СМГС, п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній у розмірі п'ятикратної провізної плати та, крім штрафу, відшкодовують залізниці заподіяні збитки і витрати.

Згідно параграфу 3 ст. 12 СМГС, штраф стягується при неправильному, неповному і неточному зазначенню в накладній відомостей і заяв, в результаті чого, зокрема, були прийняті до перевезення вантажі, які не допускаються до перевезення, а саме предмети, перевезення яких заборонено хоча б в одній з країн, залізні дороги якої повинні були б брати участь в перевезенні.

Як зазначалося вище, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2018р. у справі №308/964/17 постанову Ужгородського міськрайонного суду від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 скасовано, провадження у справі закрито, на підставі ч. 1 ст. 531 МК України за відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Судове рішення у справі №308/964/17, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність фактів порушення ОСОБА_3 підприємством "Радомишльське лісомисливське господарство" правил вантажних перевезень залізничним транспортом та вини посадової особи відповідача в їх вчиненні, встановлені постановою апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2018р. у справі №308/964/17, яка набрала законної сили.

Одже, на підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 694761,75 грн. штрафу, нарахованого за перевезення вантажу, забороненого до перевезення через митний кордон України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №806/1410/16 від 05.05.2017р.

Колегія суддів зазначає, що представник відповідача в судовому засіданні відзначив, що суду першої інстанції було відомо про оскарження в апеляційному порядку постанови Ужгородського міськрайонного суду в справі №308/364/17 від 02 березня 2017 року. На адресу суду першої інстанції 07.12.2017р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /а.с. 142/, у задоволенні якого було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Однак, суд першої інстанції, вважаючи, що постанова Ужгородського міськрайонного суду в справі №308/964/17 від 02 березня 2017 року має преюдиціальне значення, не зупинив провадження у даній справі до вирішення апеляційним судом Закарпатської області справи №308/964/17.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача викладені у апеляційній скарзі, є такими, що підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Дане, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким слід відмовити у позові.

Враховуючи вимоги ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269-270, 273, 275-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 07.12.2017р. у справі №906/816/17 задоволити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 07.12.2017р. у справі №906/816/17 скасувати.

Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ід. код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ід. код 40081195) на користь Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" (12201, Житомирська область, Радомишльський район, місто Радомишль, вул. Київська, 6, ід. код 13568251) 15632,15 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити господарському суду Житомирської області.

5. Справу №906/816/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "15" березня 2018 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.