ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2018 р.Справа № 924/45/18
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі суддя Виноградова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Желіхівської О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області

до фермерського господарства "Подільський аграрій-2014", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 237482,97 грн., з яких 197000,00 грн. боргу, 25280,77 грн. пені, 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних

за участю представників:

позивача: Бойко Р.В. - згідно довіреності від 01.02.2018р.

відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області звернулося до суду з позовом до фермерського господарства "Подільський аграрій-2014", м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення грошових коштів в розмірі 237482,97 грн., з яких 197000,00 грн. боргу, 25280,77 грн. пені, 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р. кошти отриманої фінансової допомоги у повному обсязі не повернув. При цьому посилається на положення ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. 180, 181, 193, 216 ГК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив не розглядати клопотання про відкладення у зв'язку із явкою представника позивача.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки та неподання відзиву на позов не повідомив. При цьому був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання та розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки) від 16.02.2018 р., 21.02.2018 р., 01.03.2017 р.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом враховується, що відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд бере до уваги строки розгляду справи по суті, передбачені ст. 195 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Відповідно до п. 1.1 наданої в матеріали копії договору позики (зворотної фінансової допомоги) №2705-СПБА від 27 травня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (позикодавець) передає у власність фермерському господарству "Подільський аграрій - 2014" (позичальник) грошові кошти у розмірі, визначеному п. 2.1 цього договору, а позичальник зобов'язується повернути позику протягом визначеного цим договором строку.

Згідно з п. 2.1 вищевказаного договору розмір поворотної фінансової допомоги становить 197000,00 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності договором і закінчується 27 травня 2017 року.

Відповідно до п. 5.1 договору поворотна фінансова допомога повертається позичальником в готівковій формі або іншим шляхом, який не порушує вимоги чинного законодавства України на момент повернення позики. Поворотна фінансова допомога вважається повернутою позикодавцеві в момент коли сума перерахована з позичальника (та/або внесених останнім) грошових коштів буде становити 197000,00 грн. Позичальник зобов'язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 календарних днів після закінчення строку, передбаченого п. 4.1 цього договору (п. п. 5.4 - 5.5 договору).

Згідно з п. 7.1 договору у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 вищезазначеного договору за порушення строків повернення поворотної фінансової допомоги позикодавець має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

На договорі позики (зворотної фінансової допомоги) №2705-СПБА від 27 травня 2016 року міститься підпис директора товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", відтиск печатки, при цьому підпису повноважного представника, печатки фермерського господарства "Подільський аграрій-2014" договір не містить.

Позивачем відповідно до платіжного доручення №227 від 31.05.2016 р. перераховано відповідачу грошову суму в розмірі 197000,000 грн. з призначенням платежу "Надання ЗФД, зг.дог. №2705-СБПА від 27.05.16 р. без ПДВ", що також підтверджується копією виписки по особовому рахунку ПАТ АБ "Укргазбанк" від 31.05.2016 р. та відображено в оборотно-сальдовій відомості позивача по рахунку 3771 за 01.01.2016 р. - 10.01.2018 р.

Позивачем на адресу відповідача надіслано вимоги про стягнення заборгованості відповідно №1 від 08.02.2018 р. та №2 від 26.02.2018 р., в яких просив протягом семиденного строку з моменту отримання вимоги повернути суму в розмірі 197000,00 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідач в порушення умов договору позики кошти отриманої фінансової допомоги не повернув, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 197000,00 грн. боргу, 25280,77 грн. пені, 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р., не зважаючи на те, що договір з боку відповідача не був підписаний, оскільки відповідач перераховані на підставі договору кошти прийняв, не повернув, заперечень не висловив.

Так, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 ЦК України).

Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином, враховуючи те, що договір позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р. в редакції, наданій позивачем, відповідачем не підписано, будь-яких дій, які би свідчили про згоду відповідача з умовами, зазначеними саме у цьому договорі, відповідачем не вчинено, суд доходить висновку, що сторонами в належній формі не досягнуто згоди з усіх зазначених у договорі позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р. істотних умов, в тому числі щодо строків, порядку надання та повернення отриманих грошових коштів.

Разом з тим ст. 640 ЦК передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права (правова позиція викладена в постанові ВСУ від 18.09.2013 р. №6-63цс13).

Як зазначалося вище, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що укладення між сторонами договору позики підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням №227 від 31.05.2016 р. з призначенням платежу, в якому зазначено про надання зворотної фінансової допомоги, копією виписки по особовому рахунку ПАТ АБ "Укргазбанк" від 31.05.2016 р., які посвідчують передання позивачем відповідачу 197000,000 грн. в якості зворотної фінансової допомоги, що за своєю правовою природою є позикою.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Так, за приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Враховуючи вищезазначене, відсутність доказів повернення відповідачем перерахованих коштів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 197000,00 грн. заявлені правомірно і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 25280,77 грн. пені, нарахованої за період з 07.06.2017 р. по 07.12.2017 р., 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних, нарахованих за період з 07.06.2017 р. по 10.01.2018 р., посилаючись на умови договору позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р.

За приписами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснено позивачем за періоди, визначені на підставі передбаченого п. 4.1 договору позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р. строку поворотної фінансової допомоги, який закінчується 27.05.2017 р., та передбаченого п. 5.5 договору обов'язку позичальника повернути надану допомогу не пізніше 10 календарних днів після закінчення цього строку. Однак, як зазначалося судом, умови договору позики (зворотної фінансової допомоги) №75-05-СБПА від 27.09.2016 р., в тому числі щодо строків повернення коштів, сторонами узгоджені не були, відтак у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають. При цьому звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення коштів, з яким ст. 1049 ЦК України пов'язує виникнення обов'язку повернення позики, відбулось поза строком здійснених позивачем нарахувань.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення 25280,77 грн. пені, 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені обставини та положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 197000,00 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів, які би підтверджували понесення позивачем інших судових витрат, суду не подано.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області до фермерського господарства "Подільський аграрій-2014", м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 237482,97 грн., з яких 197000,00 грн. боргу, 25280,77 грн. пені, 11672,39 грн. інфляційних нарахувань, 3529,81 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства "Подільський аграрій-2014", Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, буд. 13 (код 39369898) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Ломачинці, Сокирянський район, Чернівецька область (код 35125900) 197000,00 грн. (сто дев'яносто сім тисяч гривень 00 коп.) боргу, 2955,00 грн. (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне судове рішення складено 19.03.2018 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 5 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (60235, Чернівецька область, Сокирянський район, с. Ломачинці; 60226, Чернівецька область, Сокирянський район, ст. Романківці, вул. Залізнична, 8), 4 - відповідачу (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 30, корп. А, кв. 20; 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 15). Всім рек. з пов. про вруч.