РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2018Справа № 910/20264/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
ДоПублічного акціонерного товариства «Київгаз»
Проприпинення дії, яка порушує право
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Кравчик С.М. - за довіреністю;

від відповідача: Лебедєв Ю.В., Данилевський О.М. - представники за довіреностями

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» про припинення дій, які порушують права позивача, шляхом зменшення розміру нарахувань за надані послуги в квітні та травні 2017 року по Актам приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.03.2017 та 30.04.2017, відповідно, на загальний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу, що не підтверджені та необґрунтовані, в розмірі 185,386 тис. м. куб.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що нормами п. 4 глави 6 Розділу III Кодексу газорозподільних систем «Визначення втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ» визначено, що об'єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об'ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об'ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом значеного періоду. В п. 4 глави 1 Розділу IX Кодексу «Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі» визначено, що розрахунки втрат і витрат природного газу розраховуються відповідно до Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу. Порядок розрахунку втрат і витрат природного газу оформлюється окремим додатком до договору розподілу природного газу (технічної угоди про умови приймання-передачі газу ГРМ чи договору транспортування природного газу). Таким чином, відсутність узгодженого сторонами договору порядку розрахунку втрат і витрат природного газу унеможливлює проведення таких розрахунків. Акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін об'єктів газопостачання між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ПАТ «Київгаз» були укладені лише в 2017 році, підтвердженням чому є лист ПАТ «Київгаз» від 27.03.2017 № 067/14 за підписом заступника голови правління ПАТ «Київгаз». Отже, здійснити нарахування втрат природного газу фактично не можливо було за умови відсутності підписаних актів розмежування балансової належності щодо об'єктів газопостачання, оскільки залежно від місця встановлення комерційного вузла обліку, обсяг цих втрат і витрат віднімається або додається від/до загального обсягу протранспортованого природного газу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, що позивачем не наведено доводів та не надано документів на підтвердження порушення ПАТ «Київгаз» вимог Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу в частині здійснення розрахунку обсягу виробничо-технологічних витрат та втрат за березень 2017 року в розмірі 182,215 тис. м. куб. та за квітень 2017 року в розмірі 18,233 тис. м. куб., які вказані в актах приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою № ОГБИ-009156 від 31.03.2017 року та № ОГБИ-О11429 від 30.04.2017 року.

Ухвалою суду від 20.11.2017 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 06.12.2017.

06.12.2017 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також письмові пояснення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 06.12.2017 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено. Крім того, позивачем було подано письмове клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

За приписами ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на обставини, що входять до предмету доказування по справі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та витребування у Публічного акціонерного товариства «Київгаз» обґрунтованого розрахунку виробничо-технологічних втрат в квітні та травні 2017 року, що був ним проведений за вказані місяці.

Відповідач у даному судовому засіданні продав письмовий відзив на позов з доданими на його обґрунтування документами.

У зв'язку з необхідністю витребувати додаткові докази по справі, суд відклав розгляд зазначеної справи до 27.12.2017.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

27.12.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 законної сили Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, вирішено розгляд справи № 910/20264/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 17.01.2018.

09.01.2018 через канцелярію суду позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київгаз» припинити дії, які порушують права позивача, шляхом зменшення розміру нарахувань за надані послуги в березні та квітні 2017 року по Актам приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.03.2017 та 30.04.2017, відповідно, на загальний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу, що не підтверджені та необґрунтовані, в розмірі 185,386 тис. м. куб.

У судовому засіданні 17.01.2018 представником позивача було підтримано подану через канцелярію суду заяву про зміну предмету позову.

Відповідач не навів заперечень проти вищезазначеної заяви.

Відповідно до ч. 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

З огляду на норми вищезазначеної статті, у судовому засіданні 17.01.2018 судом було розглянуто та задоволено заяву позивача про зміну предмету позову.

Представник позивач у судовому засіданні 17.01.2018 заявив усне клопотання про виклик свідка у судове засідання.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про виклик свідка не заперечив та заявив власне усне клопотання про виклик ще одного свідка.

У судовому засіданні 17.01.2018 відкладено підготовче засіданні до 05.02.2018.

18.01.2018 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про допит свідків, у відповідності до якого просив суд викликати для допиту ОСОБА_4 - директора філії експлуатації ГРП та газифікованих котелень ПАТ «Київгаз», та ОСОБА_5 - начальника виробничого відділу ПАТ «Київгаз».

05.02.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про виклик трьох свідків, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Також 05.02.2018 через канцелярію суду від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли заяви про допит їх як свідків.

У судовому засіданні 05.02.2018 представники позивача та відповідача підтримали подані через канцелярію суду клопотання про виклики свідків.

Судом було розглянуто та відхилено подане клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Відповідно до статті 88 Господарського процесуального кодексу України, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Суд має право зобов'язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з'явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.

В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_4 вбачається, що остання подана без додержання вимог щодо форми, встановленої в ч. 3 статті 88 Господарського процесуального кодексу України, а саме - підпис свідка на заяві не посвідчено нотаріусом.

Стосовно клопотання про виклик ОСОБА_5 в якості свідка, то останнє задоволенню не підлягає з огляду на те, що в матеріалах справи відсутня заява свідка зазначеної особи.

Також судом було розглянуто та відхилено клопотання відповідача про виклик трьох свідків, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з огляду на те, що заяви вищезазначених свідків подані без додержання вимог щодо форми, встановленої в ч. 3 статті 88 Господарського процесуального кодексу України, а саме - підписи свідків на їх заявах не посвідчено нотаріусом, у зв'язку з чим не можуть вважатися заявами свідків.

У засіданні 05.02.2018, судом на підставі п. 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України, за письмовою згодою усіх учасників справи, закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи № 910/20264/17 по суті.

У судовому засіданні 05.02.2018 оголошено перерву до 16.02.2018.

У судовому засіданні 16.02.2018 оголошено перерву до 26.02.2018

У судовому засіданні 26.02.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Нормами Закону України «Про ринок природного газу», постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» (далі також - Кодекс) визначено, що послуги з розподілу природного газу надаються операторами газорозподільчих мереж (далі також - ГРМ) на підставі договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу.

П.п. 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

П. 5 глави 3 розділу VI Кодексу визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу, зокрема мають містити: присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб'єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку; величину приєднаної потужності об'єкта споживача; перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності); акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що складається з урахуванням вимог цього Кодексу; групу споживання та планові місячні об'єми споживання побутового споживача у розрізі 12 календарних місяців, що визначаються відповідно до вимог цього Кодексу (норма застосовується щодо побутових споживачів з лічильником газу); норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу); розрахунок втрат і витрат природного газу (за необхідності щодо споживачів, які не є побутовими).

Публічним акціонерним товариством «Київгаз» листом від 01.12.2016 № 2915/09 було направлено бланк Заяви-приєднання до умов публічного Договору розподілу природного газу без додатків Актів розмежування (далі також - Договір).

Позивач підписав Заяву-приєднання та листом від 29.12.2017 № 42АУ/633В/12891 повернув її відповідачу.

Відповідно до надісланої відповідачу (ПАТ «Київгаз») заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 29.12.2016р. між сторонами виникли правовідносини, що у відповідності до Кодексу газорозподільних систем регулюються Договором розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженому Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора газорозподільних мереж (оператор ГРМ - відповідач у справі) в друкованому виданні, що публікується на території його ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 1.1. договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п. 2.1. договору оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договору.

Пунктом 2.3 вищевказаного договору передбачено, що при вирішенні питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Водночас, на підставі п. 3.1. договору сторонами погоджено, що санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником.

Відповідно до п. 3.3. договору споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердження обсягу природного газу здійснити разом із своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об'єм споживання природного газу споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об'єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог кодексу газорозподільних систем. А згідно вимог п. 5.2 договору визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Згідно з п. 6.6. договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється наступним чином: оператор ГРМ до п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим (звітним), надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за розрахунковий (звітній) період, підписаний уповноваженим представником оператором ГРМ (п.6.6.1 договору); споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством (п. 6.6.3 договору); до вирішення спірних питань між сторонами щодо визначення обсягів послуг, наданих споживачу протягом розрахункового (звітного) періоду, обсяг послуг встановлюються відповідно до даних оператора ГРМ (п. 6.6.3 договору).

Також, п. 7.2. договору передбачено, що оператор ГРМ, окрім іншого, має право безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов'язків, передбачених законодавством та цим договором; перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об'єкті споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.

На виконання договору щодо наданих послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ (ПАТ "Київгаз") у березні та квітні 2017 між сторонами підписані акти № ОГБИ-009156 від 31.03.2017р. та № ОГБИ-011429 від 30.04.2017.

Акти підписані позивачем із зауваженнями щодо розбіжностей у кількості, зокрема:

- згідно акту за березень 2017 непогоджений обсяг складає 182,215 тис. м. куб, оскільки підстави для розрахунку та оплати самостійно визначеного ПАТ "Київгаз" обсягу виробничо-технологічних втрат та витрат у розмірі 182,215 тис. м. куб відсутні;

- згідно акту за квітень 2017 непогоджений обсяг складає 3,171 тис. м. куб, оскільки обсяг не підтверджується даними приладів обліку та іншими процедурами, передбаченими Кодексом ГРС; підстави для розрахунку та оплати самостійно визначеного ПАТ "Київгаз" обсягу виробничо-технологічних втрат та витрат у розмірі 3,171 тис. м. куб відсутні.

Предметом заявленого у даній справі позову визначено зобов'язання відповідача припинити дії, які порушують права позивача, шляхом зменшення розміру нарахувань за надані послуги в березні та квітні 2017 по Актам приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.03.2017 та 30.04.2017, відповідно, на загальний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу, що не підтверджені та необґрунтовані, в розмірі 185,386 тис. м. куб.

Підставою вказаних вимог позивача є недоведення відповідачем законності проведених в оскаржуваній сумі нарахувань з огляду на вимоги Кодексу газорозподільних систем та Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005р. № 618.

Зокрема, позивач посилається на те, що відповідно до умов р. V Договору «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу» облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об'єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві- приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об'єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об'єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об'єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача.

Нормами глави 5 Розділу III Кодексу встановлено «Порядок визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності» межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на поставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об'єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об'єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об'єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача.

Нормами глави 5 Розділу III Кодексу встановлено «Порядок визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності» межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов'язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об'єктами суміжних суб'єктів ринку природного газу включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об'єкти, зобов'язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Нормами п. 4 глави 6 Розділу III Кодексу «Визначення втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ» визначено, що об'єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об'ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об'ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

В п. 4 глави 1 Розділу IX Кодексу «Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі» визначено, що розрахунки втрат і витрат природного газу розраховуються відповідно до Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу.

Порядок розрахунку втрат і витрат природного газу оформлюється окремим додатком до договору розподілу природного газу (технічної угоди про умови приймання-передачі газу ГРМ чи договору транспортування природного газу).

Позивачем зазначається, що відсутність узгодженого сторонами Договору порядку розрахунку втрат і витрат природного газу унеможливлює проведення таких розрахунків.

Акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін об'єктів газопостачання між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ПАТ «Київгаз» були укладені лише в 2017 році, підтвердженням чому є лист ПАТ «Київгаз» від 27.03.2017 № 067/14 за підписом заступника голови правління ПАТ «Київгаз».

Отже, здійснити нарахування втрат природного газу фактично не можливо було за умови відсутності підписаних актів розмежування балансової належності щодо об'єктів газопостачання, оскільки залежно від місця встановлення комерційного вузла обліку, обсяг цих втрат і витрат віднімається або додається від/до загального обсягу протранспортованого природного газу.

З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київгаз» припинити дії, які порушують права позивача, шляхом зменшення розміру нарахувань за надані послуги в березні та квітні 2017 по Актам приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.03.2017 та 30.04.2017, відповідно, на загальний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу, що не підтверджені та необґрунтовані, в розмірі 185,386 тис. м. куб.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Судом зазначається, що між сторонами виникли правовідносини, згідно яких газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з розподілу природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору, а відтак, у спірних правовідносинах позивач по відношенню до відповідача не є споживачем природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб'єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об'ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб'єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об'єктів будівництва або існуючих об'єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб'єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб'єктами ринку природного газу, визначені Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою № 2494 від 30.09.2015 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5.2 розділу 5 Договору визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової залежності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. У разі встановлення комерційного вузла обліку (лічильника газу) з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, у тому числі після укладення цього Договору, погодження Споживача на таке встановлення та визначення його даних у заяві-приєднанні не вимагається. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об'єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об'єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 4 глави 1 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, передбачено, що при встановленні комерційного вузла обліку не на межі балансової належності (технічна неможливість, економічна недоцільність) фактичний об'єм природного газу приводиться до межі балансової належності з урахуванням втрат і витрат природного газу в елементах газової мережі між точкою вимірювання і межею балансової належності (точкою комерційного обліку) шляхом їх додавання/віднімання до/від об'єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання (норма не поширюється на побутових споживачів).

Розрахунки втрат і витрат природного газу розраховуються відповідно до Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу.

Порядок розрахунку втрат і витрат природного газу оформлюється окремим додатком до договору розподілу природного газу (технічної угоди про умови приймання-передачі газу ГРМ чи договору транспортування природного газу).

Додатком № 4 до Договору визначено, що розрахунок втрат і витрат природного газу здійснюється Оператором ГРМ згідно з Методикою визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування розподільними мережами, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року № 264 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 року за № 570/7891 (далі - Методика).

Згідно з п. 5.10 Методики під час розрахунку виробничо-технологічних втрат газу враховуються всі елементи системи газопостачання, через яку протранспортовано одержаний від постачальника газ. У разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, втрати газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, розраховуються відповідно до даної Методики, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.2.1 Методики, як первинну інформацію при розрахунках виробничо-технологічних втрат газу використовують дані, що зображають взаємозв'язок втрат енергоресурсу із структурою мережі, якою він транспортується. Первинна інформація - це перелік конкретних найменувань елементів мережі, їх технічних характеристик та технологічних операцій під час транспортування газу. Кількість необхідної інформації визначається даною Методикою згідно з показниками, наведеними в таблицях додатків.

Первинними даними для визначення граничних обсягів виробничо-технологічних втрат газу є такі: назва елементу (дільниці) мережі та її характеристика: газопровід - умовний прохід (діаметр) дільниці, її протяжність, тривалість експлуатації елементу (дільниці) газопроводу, тиск газу; вид, тип елемента (дільниці) газопроводу: міжселищні та розподільні газопроводи; газопроводи-уводи; квартальні, дворові, будинкові газопроводи; тип газового обладнання та приладів ГРП, БК ГРП, ШРП: регулювальні клапани, які потребують для своєї роботи стороннього джерела енергії (газу) і розміщені в ГРП; регулятори тиску газу, які не потребують для своєї роботи стороннього джерела енергії (газу) і розміщені в ГРП, БК ГРП; регулятори тиску газу, які не потребують для своєї роботи стороннього джерела енергії (газу) і розміщені в ШРП; домові комбіновані регулятори тиску газу (ДКРТ); газове обладнання та прилади квартир житлових будинків і подібних об'єктів комунально-побутових (невиробничого, призначення) бюджетних організацій (кількість: квартир, плит газових на квартиру або більше, проточних водонагрівачів, газових опалювальних приладів); тривалість опалювального періоду.

Отже, норми зазначеної Методика не вимагають для здійснення нарахування виробничо-технологічних втрат та витрат газу обов'язкової наявності саме актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Таке нарахування може проводитись на підставі проектно-виконавчої, експлуатаційної, технічної та іншої документації, наявної в Оператора ГРМ.

Позивачем не наведено доводів та не надано документів на підтвердження порушення ПАТ «Київгаз» вимог вказаної Методики в частині здійснення розрахунку обсягу виробничо-технологічних витрат та втрат за березень 2017 року в розмірі 182,215 тис. м. куб. та за квітень 2017 року в розмірі 18,233 тис. м. куб., які вказані в актах приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою № ОГБИ-009156 від 31.03.2017 року та № ОГБИ-О11429 від 30.04.2017 року.

Погодження сторонами у травні 2017 вихідних даних для розрахунку ВТВ ПАТ «Київенерго» не робить недійсними чи не правильними розрахунки, що були здійснені раніше.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами в частині розрахунку обсягу розподілу природного газу газорозподільною системою за березень і квітень 2017, які вказані в актах приймання-передачі ОГБИ-009156 від 31.03.2017 року та № ОГБИ-О11429 від 30.04.2017, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно ч. 1 ст. 256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено

12.03.2018

Суддя Спичак О.М.