РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/21038/17

За позовом Фізичної особи-підприємця Нинюк Ігоря Васильовича, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія", м. Київ

про стягнення 59 431,48 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Нинюк Ігор Васильович (надалі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором №14022017-ДГ1 про надання юридичних послуг від 14.02.2017р. в розмірі 59 431,48 грн., з яких 49 450,00 грн. сума основного боргу, 5 551,22 грн. пені, 1 753,95 грн. інфляційних втрат та 2 676,31 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором не виконав та не здійснив повну оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, за наявності якої позивач нарахував та заявив до стягнення штрафні та фінансові санкції.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 16.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. підготовче засідання відкладено до 13.02.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2018р. заяву Фізичної особи-підприємця Нинюка Ігоря Васильовича про забезпечення позову та додані до неї документи повернуто заявникові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2018р.

В судове засідання 06.03.2018р. представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили та їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2017р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір № 14022017-ДГ1 про надання юридичних послуг (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручав виконавцю за його окремими дорученнями надавати юридичні послуги протягом строку цього Договору.

За умовами п. 1.2. Договору послуги, зазначені в п. 1.1., надаються за конкретними запитами уповноважених осіб Замовника (тобто безпосередньо керівника, його заступників, фінансового директора, головного бухгалтера, керівника юридичного відділу, менеджерів та інших співробітників Замовника, щодо яких Виконавець може розумно очікувати, що їм делеговані відповідні повноваження направляти запити від імені Замовника). Запити можуть направлятися як в письмовій, так і в усній формі. Послуги можуть надаватися як в усній, так і в письмовій формі відповідно до домовленості між Сторонами в кожному конкретному випадку. Конкретний обсяг послуг погоджується Сторонами в кожному конкретному випадку.

В пп. 3.2.1. п. 3.2. Договору виконавець взяв на себе зобов'язання надавати послуги, передбачені розділом 1 цього Договору якісно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, а в пп. 4.2.2., 4.2.3. п. 4.2. Договору замовник зобов'язувався приймати від виконавця послуги, які надаються згідно з даним Договором, відповідно до акту надання послуг та здійснювати своєчасну оплату послуг замовника на умовах і в порядку, передбачених даним Договором.

Згідно п. п. 5.1., 5.2. Договору вартість юридичних послуг визначається актом про наданні послуги, але не менше 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) за кожний місяць надання таких послуг. Замовник сплачує виконавцю суму у безготівковій формі, розмір якої визначений в п. 5.1. цього Договору, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Виконавця протягом трьох днів з дати отримання Замовником рахунку-фактури.

У відповідності до п. п. 5.6., 5.7. Договору факт надання виконавцем послуг за цим Договором фіксується в актах про наданні послуги. Якщо від замовника протягом 3 (трьох) робочих днів після одержання Акту про надання юридичних послуг виконавцю не надійшло письмових заперечень стосовно вартості послуг, пред'явлених до оплата, послуги вважаються прийнятими, а їх вартість узгодженою і такою, що підлягає оплаті на підставі відповідного рахунку виконавця.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 14 березня 2017 року включно. Якщо жодна із сторін не надала письмової заяви (листа) про розірвання даного Договору за 14 днів до закінчення терміну дії цього Договору, то цей Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний місяць (п. 8.1. Договору).

01.06.2017р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. якої сторони домовились, що замовник доручає виконавцю самостійно або з допомогою кваліфікаційних спеціалістів провести комплексний правовий аналіз роботи Замовника з комунальними підприємствами України по договорам відступлення права вимоги та поруки у чіткій відповідності до чинного законодавства України, що включає в себе, але не обмежує: ведення переговорів; підготовки усних та письмових правових експертиз(довідок); укладення договорів. Строк виконання послуг, зазначених у п. 1.1. додаткової угоди №1 Договору 1 (один) календарний місяць з моменту укладення даної додаткової угоди №1. Вартість послуг, передбачених в п. 1.1. додаткові угоди №1 Договору сплачується замовником окремо (додатково) від п. 5.1. Договору на підставі окремо виставленого рахунку та фіксується у акті про надання послуг.

Як видно з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору в період дії Договору, а саме з 14 лютого 2017р. по 31 жовтня 2017р. надав відповідачу передбачені договором послуги на загальну суму 123 450,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями актів про надання послуг, а саме:

- від 28.02.2017р. на суму 4 800,00 грн.;

- від 31.03.2017р. на суму 10 200,00 грн.;

- від 28.04.2017р. на суму 10 700,00 грн.;

- від 31.05.2017р. на суму 11 200,00 грн.;

- від 30.06.2017р. на суму 12 850,00 грн.;

- від 03.07.2017р. на суму 32 000,00 грн.;

- від 31.07.2017р. на суму 10 300,00 грн.;

- від 31.08.2017р. на суму 10 450,00 грн.;

- від 29.09.2017р. на суму 10 350,00 грн.;

- від 31.10.2017р. на суму 10 600,00 грн.

Вказані акти були підписані сторонами та скріплені печаткою відповідача без взаємних претензій щодо виконання своїх зобов'язань за договором.

На підставі п. 5.2. Договору позивачем було виставлено відповідачеві відповідні рахунки на оплату наданих послуг за договором, в яких також вказано строк їх оплати, а також міститься відмітка відповідача про їх отримання з відтиском його печатки, а саме:

- № 7 від 28.02.2017р. на суму 4 800,00 грн., отримано відповідачем 28.02.2017р.;

- № 9 від 31.03.2017р. на суму 10 200,00 грн., отримано відповідачем 31.03.2017р.;

- № 14 від 28.04.2017р. на суму 10 700,00 грн., отримано відповідачем 28.04.2017р.;

- № 15 від 31.05.2017р. на суму 11 200,00 грн., отримано відповідачем 31.05.2017р.;

- № 18 від 30.06.2017р. на суму 12 850,00 грн., отримано відповідачем 30.06.2017р.;

- № 17 від 29.06.2017р. на суму 32 000,00 грн., отримано відповідачем 29.06.2017р.;

- № 22 від 31.07.2017р. на суму 10 300,00 грн., отримано відповідачем 31.07.2017р.;

- № 24 від 31.08.2017р. на суму 10 450,00 грн., отримано відповідачем 31.08.2017р.;

- № 26 від 29.09.2017р. на суму 10 350,00 грн., отримано відповідачем 28.09.2017р.;

- № 29 від 31.10.2017р. на суму 10 600,00 грн., отримано відповідачем 31.10.2017р.

Відповідач взяті на себе зобов'язання з оплати наданих позивачем передбачених договором послуг, виконав неналежним чином, оплативши вартість таких послуг частково на загальну суму 74 000,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 187 від 09.03.2017р. на суму 4 800,00 грн., № 322 від 31.05.2017р. на суму 10 200,00 грн., № 376 від 29.06.2017р. на суму 32 000,00 грн., № 435 від 28.07.2017р. на суму 5 000,00 грн., № 436 від 01.08.2017р. на суму 17 000,00 грн. та від 10.10.2017р. на суму 5 000,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією (докази направлення претензії у справі) вих. № 03/11-2017-1 від 03.11.2017р. на суму 49 450,00 грн., яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що відповідачем не здійснено оплату вартості наданих послуг у передбачені договором строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів на підтвердження розірвання, зміни або припинення договору в порядку п. п. 8.1., 8.2. Договору суду не надано, відтак вказаний договір є чинним, в тому числі й станом на час розгляду справи в суді.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором послуг.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується (відповідні акти про надання послуг) надання позивачем передбачених договором послуг на загальну суму 123 450,00 грн., їх прийняття відповідачем без будь-яких претензій (відповідні підписи уповноваженого представника та відтиски печатки відповідача проставлені у актах про надання послуг), часткова оплата відповідачем наданих позивачем послуг на суму 49 450,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З врахуванням викладеного, беручи до уваги п. 5.2. Договору обов'язок відповідача щодо оплати вартості наданих позивачем послуг мав бути виконаний протягом 3-х (трьох) днів з дати отримання відповідного рахунку-фактури, а прострочення оплати вартості вказаних вище послуг у відповідача виникло з наступного дня після спливу вказаного строку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 49 450,00 грн. (123 450,00 грн. - 74 000,00 грн.) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 551,22 грн. пені, 1 753,95 грн. інфляційних втрат та 2 676,31 грн. 3% річних.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як на підставу позову в частині стягнення з відповідача пені, позивач посилається на п. 6.1. Договору, відповідно до якого у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. А у відповідності до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як свідчить зміст укладеного між сторонами договору, в ньому відсутні умови (пункти) про відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату вартості наданих позивачем послуг, зокрема, сплату пені, її розміру, тощо.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо нарахування пені за порушення строку наданих позивачем послуг за Договором.

Посилання позивача на те, що такий вид забезпечення виконання зобов'язань як пеня та її розмір передбачені ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" не приймаються судом, оскільки застосування вказаних норм можливе за умови наявності між сторонами письмової угоди (договору) щодо відповідальності за порушення строку виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 551,22 грн. пені визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірено надані позивачем до матеріалів справи розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено, що вони відповідають нормам цивільного законодавства та умовам Договору, а загальна сума інфляційних втрат та 3 % річних не перевищує розрахованих судом сум таких нарахувань, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 753,95 грн. інфляційних втрат та 2 676,31 грн. 3% річних також підлягають задоволенню.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу та нарахованих фінансових санкцій за прострочення оплати наданих позивачем послуг, водночас позивачем не доведено суду наявності обставин щодо покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/21038/17 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 49 450,00 грн. суми основного боргу, 1 753,95 грн. інфляційних втрат та 2 676,31 грн. 3% річних.

Судовій збір в розмірі 1 450,55 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (ідентифікаційний код 37403140, адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, БЦ "Парус") на користь Фізичної особи-підприємця Нинюк Ігоря Васильовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 04128, АДРЕСА_1) 49 450,00 грн. (сорок дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят гривень 00 коп.) суми основного боргу, 1 753,95 грн. (одну тисячу сімсот п'ятдесят три гривні 95 коп.) інфляційних втрат, 2 676,31 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят шість гривень 31 коп.) 3% річних та 1 450,55 грн. (одну тисячу чотириста п'ятдесят гривень 55 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.03.2018р.

Суддя С.М. Морозов