Суд
УХВАЛА

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 11/Б-921/1448/2013

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши матеріали касаційних скарг Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017

та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017

у справі

за заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2013 порушено провадження у справі №11/Б-921/1448/2013 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" (ідентифікаційний код 35068869).

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 13.10.2015 у справі №11/Б-921/1448/2013 ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.

23.12.2016 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі за текстом - ПАТ "ВіЕйБі Банк") подало скаргу на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Козирицького А.С., у якій просило суд: визнати дії ліквідатора ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" арбітражного керуючого Козирицького А.С. щодо надання недостовірної інформації організатору торгів - неправомірними; припинити повноваження ліквідатора ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" арбітражного керуючого Козирицького А.С. у справі № 11/Б-921/1448/2013 про банкрутство ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017 у справі №11/Б-921/1448/2013, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017, відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "ВіЕйБі Банк" на дії ліквідатора ТОВ "Лікеро-горілчаний завод Калганоф" арбітражного керуючого Козирицького А.С.

23.11.2017 (згідно відбитку календарного штемпелю органу поштового зв`язку на конверті) через Львівський апеляційний господарський суд ПАТ "ВіЕйБі Банк" подало касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі №11/Б-921/1448/2013.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., - передано вказану касаційну скаргу.

Дослідивши касаційні скарги ПАТ "ВіЕйБі Банк", колегія суддів дійшла до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

П. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Тернопільської області від 13.10.2015 у справі №11/Б-921/1448/2013, зокрема, ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру.

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону про банкрутство (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" повинно здійснюватись у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року №4212-VI.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Частиною 3 статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Така правова позиція щодо порядку застосування положень ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладена у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №916/2019/13, від 18.11.2015 у справі №910/15007/14, від 27.01.2016 у справі №Б11/009-12, від 27.01.2016 у справі №922/4908/13, від 07.12.2016 у справі №922/952/13-г та від 25.05.2017 у справі №925/2063/13.

Відтак, можливість касаційного оскарження судового рішення апеляційної інстанції, прийнятого за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на дії ліквідатора, згідно положень ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачена.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "ВіЕйБі Банк" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі №11/Б-921/1448/2013, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 235, 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, ч.3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі №11/Б-921/1448/2013.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко