ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. Cправа № 902/1088/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павлової Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія", м.Київ

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир", с.Слобода-Межирівська Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 1591704,91 грн заборгованості за договором поставки

за участю представника позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності №07/17 від 03.01.2017;

відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

У провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1088/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" про стягнення 1591704,91 грн заборгованості, нарахованої в зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №25/МР-2 від 13.01.2017, з яких: 1427801,16 грн - основний борг; 19011,27 грн - пеня; 142780,12 грн - штраф та 2112,36 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 25.01.2018 постановлено справу №902/1088/17 розглянути за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №902/1088/17 призначено на 22.02.2018.

Ухвалою суду від 22.02.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/1088/17, призначити справу до судового розгляду по суті, повідомити учасникам справи, що розгляд справи по суті відбудеться 06.03.2018

У судове засідання 06.03.2018 з'явився представник позивача.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався; причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином. Так, ухвала суду від 22.02.2018 направлена за юридичною адресою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" (23123, Вінницька область, Жмеринський район, с.Слобода-Межирівська, вул.Центральна, 1А), що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, про що свідчить відмітка працівників канцелярії суду за №№1649-1650 від 27.02.2018, та повідомлений телефонограмою.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Судовий розгляд справи здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

13.01.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (позивач, за договором - Продавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Мир» (відповідач, за договором - Покупець) укладено договір поставка № 25/МР-2 (надалі Договір), за умовами якого, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у встановлений строк товар, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених цим Договором (п.1.1. Договору).

Згідно п.1.2 предметом постачання по Договору є насіннєвий матеріал (надалі - Товар), виробник, асортимент, кількість, ціна та вартість якого передбачаються в Додатках до цього Договору, що є його невід'ємною частиною.

Кількість та асортимент Товару вказується у відповідних Додатках до цього Договору, які становлять невід'ємну частину Договору. У випадку необхідності для Покупця змінити/доповнити деякі позиції з асортименту Товару, що постачається, збільшити його кількість (обсяг), Покупець зобов'язаний подати Продавцю у десятиденний строк письмову пропозицію. Новий асортимент/кількість вважаються прийнятим, якщо Сторони, укладуть в письмовій формі додаткову угоду до цього Договору або Додаток, що підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється печатками (п.п. 2.1.-2.3. Договору).

В пунктах 5.1.- 5.4. Договору вказано, що товар, передбачений умовами цього Договору, постачається Продавцем при умові отримання від Покупця попередньої оплати за Товар у строки, передбачені положеннями відповідного Додатку до цього Договору, крім випадків коли сплата попередньої оплати Сторонами не передбачається. Постачання здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2010), склад Покупця, що знаходиться за адресою с. Слобода-Межирівська, Жмеринський р-н, Вінницька обл. Поставка Товару може здійснюватися як вцілому, так і окремими частинами (партіями). Строки поставки Товару або окремих партій узгоджуються сторонами у відповідних Додатках до цього Договору. Перехід права власності на Товар, а також перехід ризиків випадкового пошкодження чи знищення товару, відбувається в момент передачі товару Покупцю по накладній (-ним).

Згідно із п.п.6.1- 6.3 Договору загальна ціна Договору складається з суми вартості партій Товарів, поставлених Продавцем Покупцю, відповідно до умов цього договору та відповідних Додатків до нього. Ціна товару, що підлягає поставці, вказується у відповідному Додатку до цього Договору. Ціна товару та загальна його вартість встановлюються у гривні. Крім цього, Сторони можуть визначати еквівалент ціни Товару в доларах США або Євро, про що вказується у відповідному Додатку. Порядок та строки розрахунків за товар, передбачаються у відповідних Додатках до цього Договору.

Також п.п. 10.1.-10.3. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. В разі несвоєчасної поставки або недопоставки Товару Продавцем в установлений даним Договором термін, Продавець сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від вартості несвоєчасно поставленого Товару. В разі прострочення розрахунку за поставлений Товар, на вимогу Продавця, Покупець зобов'язується сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочки.

Пунктом 10.4. Договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого Товару. В разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого Товару. В разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад тридцять календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого Товару.

Сплата пені та штрафу за цим Договором не звільняє Покупця від виконання зобовязання по оплаті вартості Товару (п. 10.5 Договору)..

Як вбачається з поданої до суду позовної заяви, наданих суду доказів Позивач, на виконання умов Договору поставки та всіх додатків до нього, передав Відповідачу, а Відповідач прийняв товар, обумовлений Договором поставки та відповідним додатком до нього.

Зокрема на виконання умов Договору поставки № 25/МР-2 від 13.01.2017, Додатку №1 від 13.01.2017 та Додатку №2 від 25.01.2017, позивач передав відповідачу на підставі накладної № 25/МР2017-2 від 13.01.2017 товар на загальну суму 970955,40 грн та на підставі накладної №25/МР2017-5 від 13.03.2017 товар вартістю 1113472,26 грн, що в загальній сумі становить 2084427,66 грн (а.с.9-16).

Згідно накладних №3 від 27.04.2017 на суму 99223,56 грн та №4 від 03.05.2017 на суму 326854,08 грн, відповідач повернув позивачу частину товару на загальну суму 656626,50 грн.

Відповідач в свою чергу зобов'язувався розрахуватися з позивачем за отриманий товар у порядку і строки, обумовлені у додатках до Договору поставки. Так, зокрема, за умовами Додатку №1 від 13.01.2017 та Додатку №2 від 25.01.2017 відповідач зобов'язувався повністю розрахуватись з позивачем за отриманий товар з урахуванням коригування вартості товару (у випадку наявності підстав для цього) до 10.11.2017.

Разом з тим розрахунків за товар відповідач не провів, порушивши зобов'язання по оплаті товару за Договором поставки № 25/МР-2 від 13.01.2017, з додатками на загальну суму 1427801,16 грн.

Вказані вище обставини стали підставою звернення ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязання за договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд, перевіривши розрахунок суми боргу, прийшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 1427801,16 грн боргу.

Разом з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем за період з 11.11.2017 по 28.11.2017 нараховано та заявлено до стягнення 19011,27 грн пені; 142780,12 грн штрафу; 2112,36 грн 3% річних.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 10.1., 10.3. Договору поставки №25/МР-2 від 13.01.2017 сторони передбачили, що у випадку порушення Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. В разі прострочення розрахунку за поставлений Товар, на вимогу Продавця, Покупець зобов'язується сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочки.

Також згідно п. 10.4. Договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого Товару. В разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого Товару. В разі прострочення виконання грошового зобовязання Покупцем за цим Договором понад тридцять календарних днів, окрім пені передбаченої п. 10.3. цього Договору, Покупець, на вимогу Продавця, зобовязаний сплатити Продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого Товару.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, штрафу та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, штрафу та 3% річних, встановив що заявлені суми позивачем обраховано вірно, а відтак вимоги про стягнення 19011,27 грн пені; 142780,12 грн штрафу та 2112,36 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" (23123, Вінницька область, Жмеринський район, с.Слобода-Межирівська, вул.Центральна, 1А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" (03040, м.Київ, вул.Стельмаха, 6а, код ЄДРПОУ 31109 (один мільйон чотириста двадцять сім тисяч вісімсот одна) грн 16 коп. - основного боргу; 19011 (дев'ятнадцять тисяч одинадцять) грн 27 коп. - пені; 142780 (сто сорок дві тисячі сімсот вісімдесят) грн 12 коп. - штрафу; 2112 (дві тисячі сто дванадцять) грн 36 коп. - 3% річних; 23875 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят п'ять) грн 57 коп. - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16 березня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ТОВ "Український аграрно-хімічна компанія" (03040, м.Київ, вул.Стельмаха,6а);

3 - відповідачу - СТОВ "Мир" (23123, Вінницька область, Жмеринський район, с.Слобода-Межирівська, вул.Центральна, 1А).