ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" березня 2018 р. Справа № 922/3551/17

вх. № 3551/17

Суддя господарського суду: Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання: Цвіра Д.М.

розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» на дії приватного виконавця ОСОБА_1 (посвідчення №0007 від 30.05.2017 р.) у справі за позовом Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3, ) про виконання обов'язку в натурі

за участю представників:

стягувача: не з'явився;

боржника (скаржника): ОСОБА_2, довіреність № б/н від 06.11.17 р.;

приватний виконавець : ОСОБА_1В (особисто),

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» надійшла скарга на дії приватного виконавця ОСОБА_1 (посвідчення №0007 від 30.05.2017 р.).

Предмет скарги: 1) визнання неправомірними постанов приватного виконавця ОСОБА_1: ВП №55828034 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків»; ВП №55828509 від 21.02.2018 р. про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків»;

2) зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення та скасувати постанови: ВП №55828034 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків»; ВП №55828509 від 21.02.2018 р. про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків».

Підстави скарги: ТОВ «Склоцентр Харків», посилаючись на положення п. 4, 6 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», стверджує, що стягувачем за рішенням суду у справі №922/3551/17 є державне підприємство; майно, яке належить забрати боржнику знаходиться в приміщені, що належить державі, примусове виконання відповідного рішення приватним виконавцем є неможливим.

Ухвалою суду від 28.02.2018 р. вказану скаргу на дії державного виконавця було прийнято судом до розгляду; скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.03.2018 р.

В судовому засіданні 12.03.2018 р. представник скаржника (боржника) вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити; пояснював, що єдиною підставою скарги є те, що майно, яке належить забрати боржнику знаходиться в приміщені, що належить державі.

Стягувач правом на участь в судовому засіданні 12.03.2018 року не скористався, уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на скаргу не надав. Разом з тим, стягувач про розгляд скарги судом був повідомлений належним чином. Так, ухвала про прийняття скарги до розгляду від 28.02.2018 р. була направлена стягувачу на адресу, визначену в ЄДРПОУ та отримана ним 05.03.2018 р. (про що свідчить повідомлення про вручення пошитого відправлення №043). Окрім того, стягувача про дане судове засідання було повідомлено телефонограмою від 28.02.2018 р.

Приватний виконавець заперечував в судовому засіданні 12.03.2018 р. проти задоволення скарги, посилаючись на те, що предмет виконавчого провадження (майно скло листове та дзеркало) належить саме боржнику, як субєкту господарювання приватного сектору економіки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи наведене, сплив визначеного ст. 342 ГПК України десятиденного строку для розгляду скарги, належне повідомлення всіх учасників судового процесу про розгляд скарги судом, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника стягувача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та скарги, суд зазначає наступне.

Позивач - ДП "Харківський завод транспортного устаткування" звернувся з позовом до відповідача - ТОВ "Склоцентр Харків" - про примусове виконання обов'язку в натурі, а саме забрати майно (скло листове та дзеркало) у кількості 148724,254 кв. м. з виробничого будинку літ. "О-1" інв. № 109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3, з приміщень позивача.

Рішенням суду від 22.11.2017 р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 р., позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

29.01.2018 р. на примусове виконання рішення суду у даній справі було видано відповідний судові накази (про зобовязання скаржника виконати обовязок в натурі та забрати майно; та про стягнення зі скаржника на користь стягувача судового збору).

Вказані судові накази було предявлено стягувачем для примусового виконання приватному виконавцю ОСОБА_1.

Приватним виконавцем було відкрито два виконавчих провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі:

1) № 55828034 про примусове виконання рішення у даній справі в частині зобов'язання скаржника виконати обовязок в натурі та забрати від стягувача майно (скло листове та дзеркало) у кількості 148724,254 кв.м. у деревяній тарі з виробничого будинку (естакади критої) літ. «О-1», інв. №109-Г, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3.

2) №55828509 про стягнення зі скаржника на користь стягувача судового збору. У звязку з виконанням рішення суду у даній справі в цій частині, ВП №55828509 було закінчено згідно постанови приватного виконавця від 28.02.2018р.

16.02.2018 р. про відкриття вказаних виконавчих проваджень приватним виконавцем було винесено оскаржувані постанови.

В межах виконавчого провадження №55828509 приватним виконавцем було накладено арешт на майно та кошти стягувача, про що було винесено оскаржувані постанови від 16.02.2018 р.

Вказані обставини зумовили звернення до суду зі скаргою, яка становить предмет даного розгляду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Обмеження щодо примусового виконання рішень для приватних виконавців встановлено в ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 2, 4, 6 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності.

За рішенням суду у даній справі відкрито два виконавчих провадження, в яких:

- за ВП № 55828034:

1) боржником є скаржник, який належить до приватного сектору економіки;

2) стягувачем є державне підприємство, а не державний орган чи держава;

3) обєкт виконавчих дій у ВП № 55828034 є майно (скло листове та дзеркало). В матеріалах справи відсутні докази того, що вказане майно є майном державної чи комунальної власності.

- за ВП №55828509:

1) боржником є скаржник, який належить до приватного сектору економіки;

2) стягувачем є державне підприємство, а не державний орган чи держава;

3) обєкт виконавчих дій є грошові кошти (судовий збір), який належить сплатити скаржнику на користь стягувача.

З наведеного вбачається, що на примусове виконання рішення суду у даній справі приватним виконавцем не розповсюджуються обмеження, встановлені п. 4, 6 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", а отже приватний виконавець є повноважним на виконання рішення суду у даній справі.

Посилання скаржника на те, що майно (скло листове та дзеркало) зберігається в приміщенні, що належить державі і відповідно це унеможливлює виконання рішення суду у даній справі приватним виконавцем базуються на довільному тлумаченні положень п. 6 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження". Адже, за приписами даної норми приватний виконавець не може приймати до виконання рішення, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності. Втім, рішення суду у даній справі не стосується вчинення виконавчих дій щодо відповідного приміщення, що знаходить у власності держави; виконавчі дії вчинюються щодо майна (скло листове та дзеркало), яке (з огляду на відсутність доказів протилежного) не належить до державної чи комунальної власності.

Інших підстав неправомірності відкриття приватним виконавцем ВП №№ 55828034 та №55828509, а також накладення арешту на майно та кошти скаржника у виконавчому провадженні №55828509 скаржником не наведено та не обґрунтовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість даної скарги в частині визнання неправомірними постанов приватного виконавця ОСОБА_1: ВП №55828034 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків»; ВП №55828509 від 21.02.2018 р. про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків» з наведених в скарзі мотивів, а отже й про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

З наведених підстав є недоведеними та необґрунтованими, а отже й такими, що не підлягають задоволенню вимоги скаржника в частині зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення та скасувати постанови: ВП №55828034 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження; ВП №55828509 від 16.02.2018 р. про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків»; ВП №55828509 від 21.02.2018 р. про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Склоцентр Харків».

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 18, 232-234, 240, 342 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Склоцентр Харків на дії приватного виконавця ОСОБА_1 (посвідчення №0007 від 30.05.2017 р.) (вх.№5352 від 26.02.2018р.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Ухвала підсипана 12.03.2018 р.

Суддя Суярко Т.Д.