ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2018 р.

Справа № 910/20838/17

За позовом          Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до           Державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:           Державна фінансова інспекція України

про          стягнення 203 341,19 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.,

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. перебуває справа №910/20838/17 за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція України про стягнення 203 341,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем п. 1.3. договору №7.1-856/2014 від 16.12.2014 р., внаслідок якого позивачу нанесено матеріальну шкоду (збитки) на суму 203 341,19 грн., що встановлено в Акті ревізії від 18.04.2016 р. №06-21/29.

Відповідач проти позову заперечує з підстав відсутності порушень у його діях.

Ухвалою від 18.12.2017 р., у зв’язку з набранням 15.12.2017 р. чинності Законом України від 03.10.2017 р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", у справі призначено підготовче засідання на 11.01.2018 р.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2018 р. підготовче засідання відкладено на 31.01.2018 р.

Ухвалою суду від 31.01.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 12.02.2018 р.

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2018 р. судове засідання відкладено на 06.03.2018р.

У судове засідання з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

Представники третьої особи позов підтримали.

У судовому засіданні 06.03.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.12.2014 р. між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Замовник, позивач) та Державним підприємством "Укрсервіс Мінтрансу" (Виконавець, відповідач) укладено договір №7.1-856/2014 про надання послуг з утримання орендованого майна (надалі – Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених Договором, Виконавець зобов'язується протягом визначеного в Договорі строку утримувати приміщення, орендовані Замовником, а Замовник зобов'язується сплачувати вартість послуг, наданих Виконавцем (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, послугами з утримання приміщень, орендованих Замовником, в розумінні цього Договору є послуги з: технічного обслуговування інженерних комунікацій будинку, забезпечення належного санітарного стану будинку та прибудинкової території; утримання обладнання автоматичних установок системи водяного, порошкового, газового пожежогасіння, пожежної сигналізації, охоронної сигналізації; утримання об'єктів енергозабезпечення Замовника по особливій групі першої категорії (безперебійне живлення).

Вартість послуг за цим Договором розраховується Виконавцем згідно з Додатками № 1 та № 2, що є невід’ємними частинами Договору, відповідно до загальної площі приміщень, орендованих Замовником (п. 1.3 Договору).

Загальна площа орендованих Замовником приміщень становить 477,2 кв. м, відповідно до Договору оренди нерухомого майна від 26.03.2013 № 6417 укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву. Номери приміщень та їх площа вказані в Додатку № 3 "Номери приміщень, які займає Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, та їх площа станом на 26.03.2014" (п. 1.4 Договору).

Пунктами 3.1. – 3.3. Договору сторони погодили, що загальна ціна Договору на рік становить 1 506 494,04 грн. (один мільйон п’ятсот шість тисяч чотириста дев’яносто чотири грн. 04 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 251 082,34 грн. (двісті п’ятдесят одна тисяча вісімдесят дві грн. 34 коп.). Ціна є звичайною. Всього вартість послуг, наданих за цим Договором складає на місяць 125 541,17 грн. (сто двадцять п’ять тисяч п’ятсот сорок одна грн. 17 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 20 923,53 грн. (двадцять тисяч дев’ятсот двадцять три грн. 53 коп., згідно з Додатками №1 та №2, що є невід’ємними частинами цього Договору. Ціна Договору може бути змінена відповідно до чинного законодавства України.

Як зазначає позивач, Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 р. по 01.01.2016 р., за результатами якої складено акт ревізії від 18.04.2016 р. №06-21/29.

Актом ревізії встановлено завищення вартості наданих Державним підприємством "Укрсервіс Мінтрансу" послуг за Договором від 16.12.2014 р. №7.1-856/2014 про надання послуг з утримання орендованого майна.

Як вбачається з акту ревізії від 18.04.2016 р. №06-21/29 (а.с.17-20), в порушення п. 1.3 договору від 16.12.2014 №7.1-856/2014, ч. 5 ст. 40 ЗУ "Про здійснення державних закупівель", ст. 196 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, ДП "Укрсервіс Мінтрансу" отримано доходу 1 154 168,83 грн. (у тому числі ПДВ - 192 361,49 грн.), прибуток отриманий за надання послуги за цим договором складає 53%, що на 27% перевищує прибутку, який визначено в умовах договору. Внаслідок чого, ДП "Укрсервіс Мінтрансу" зайво отримано доходу за даним договором в сумі 203 341,19 грн. (в тому числі ПДВ - 20% - 33 890,20 гривень).

Як вказує позивач, внаслідок завищення відповідачем вартості наданих послуг за Договором, позивачу нанесено шкоду (збитки) у розмірі 203 341,19 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторони за взаємною згодою погодили вартість послуг у Договорі та додатках до нього, відтак, у діях відповідача відсутні порушення, які заподіяли заподіяння збитків позивачу.

Зобов’язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов’язковість договору для виконання сторонами.

За правилами ст. 632 Кодексу, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Як вже зазначалось судом, у пунктах 3.1. – 3.3. Договору сторони домовились, що загальна ціна Договору на рік становить 1 506 494,04 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 251 082,34 грн. Ціна є звичайною. Всього вартість послуг, наданих за цим Договором складає на місяць 125 541,17 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 20 923,53 грн., згідно з Додатками №1 та №2, що є невід’ємними частинами цього Договору. Ціна Договору може бути змінена відповідно до чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що крім тексту Договору, сторони також погодили, підписали і скріпили печатками Калькуляцію (додаток №1 до Договору, а.с.13), та Протокол погодження договірної ціни (додаток №2 до Договору, а.с.14), якими також визначили вартість послуг у розмірі 125 541,17 грн. з ПДВ.

Також, у матеріалах справи містяться копії актів здачі-прийняття виконаних послуг з Договором (а.с.135-144), які підписані з боку позивача без зауважень, а також докази оплати позивачем отриманих від відповідача послуг у розмірі, встановленому Договором.

Відтак, суд встановив, що розрахунки з Договором між сторонами здійснювались у порядку і на умовах, встановлених Договором.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази внесення змін до Договору в частині вартості послуг, визнання його повністю чи частково недійсним; відтак, відсутні і докази нанесення відповідачем шкоди на суму 203 341,19 грн.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що єдиним обґрунтуванням позовних вимог є Акт ревізії Державної фінансової інспекції України від 18.04.2016 р. №06-21/29.

Проте, приписами ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення сторін від доказування, зокрема:

- обставини, визнані судом загальновідомими;

- обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

- вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, зазначена стаття не містить такої підстави звільнення від доказування, як вимога Державної аудиторської служби України про усунення виявлених ревізією порушень

Таким чином, підстави для посилання у якості обґрунтування позовних вимог на Акт ревізії Державної фінансової інспекції України від 18.04.2016 р. №06-21/29 у розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. До того ж, акти ревізії взагалі не можуть бути доказами, в розумінні ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України, та правовою підставою для стягнення грошових коштів, сплачених за договірними зобов’язаннями.

Як встановлено ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Державного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція України про стягнення 203 341,19 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.03.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна