ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 березня 2018 р. Справа № 903/909/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем'як В. М., за участі секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши матеріали по справі № 903/909/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум - Трейд", м. Луцьк

про стягнення 900423,62грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум - Трейд" про стягнення 944659,07грн. за поставлений товар, в т.ч.: 737470,37грн. - основного боргу, 140878,31грн. - пені та 66310,39грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору поставки № 226-п-14 від 30.10.2014р., в частині оплати вартості поставленої продукції.

Відповідач у відзиві на позов вх. № 01-55/136/18, заперечує проти позовних вимог, зазначив, що договір поставки № 226-п-14 від 30.10.2014р. припинив свою дію 31.12.2015р., поставка здійснювалася не в рамках договору поставки № 226-п-14 від 30.10.2014р., відповідно строк оплати по даних накладних не настав, жодних вимог оплати вищевказаних накладних відповідач не отримував. В даному випадку відповідальність у вигляді стягнення пені сторонами або чинним законодавством не визначена.

15.02.2018р. представник позивача подав заяву про зменшення розміру пені, просить стягнути з відповідача 737470,37грн. основного боргу, 66310,39грн. інфляції, 96642,86грн. пені.

Право на зменшення суми позову надано ст. 46 ГПК України. Судом розглянуто заяву позивача про зменшення суми позову та задоволено її, тому спір розглядається на суму 900423,62грн.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув, через канцелярію подав:

- клопотання вх.№ 01-55/2357/18 від 05.03.2018р. про розгляд справи за його відсутності,

- заяву про розстрочку виконання рішення вх. № 01-60/13/18 від 05.03.2018р., в якій визнав борг частково на суму 803780,76грн., не визнає пеню в сумі 140878,31грн., просив розстрочити сплату боргу згідно поданого графіка до 05.07.2018р. у зв'язку з скрутним матеріальним становищем відповідача.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

30.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СКС" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум - Трейд" (Покупець) укладено договір поставки № 226-п-14.

Відповідно до умов даного договору, а саме, п. 2.1 постачальник зобов'язувався поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору.

По пункту 8.2.1 договору покупець здійснює оплату за поставлений товар, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника: протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

Позивач свої зобов'язання з поставки товару виконав належним чином, що підтверджується товаро - транспортними накладними: L від 07.03.2017р., L від 10.03.2017р., L від 28.02.2017р., L від 23.03.2017р., L від 14.03.2017р., L від 07.03.2017р., L від 01.03.2017р., L від 22.02.2017р., L від 22.02.2017р., L від 14.02.2017р., L від 07.02.2017р., L від 07.02.2017р., L від 18.01.2017р., L від 24.01.2017р., L від 10.01.2017р., L від 04.01.2017р., L від 23.03.2017р., L від 03.02.2017р., L від 28.02.2017р., L від 18.01.2017р., L від 23.03.2017р., L від 27.12.2016р., L від 20.12.2016р., L від 20.12.2016р., L від 13.12.2016р., L від 06.12.2016р, L від 06.12.2016р., L від 29.11.2016р., L від 23.11.2016р., L від 15.11.2016р., L від 08.11.2016р., L від 25.10.2016р., L від 11.10.2016р., L від 05.10.2016р., L від 28.09.2016р., L від 20.09.2016р., L від 06.09.2016р., L від 30.08.2016р., L від 23.08.2016р., L від 23.03.2017р., L від 21.03.2017р., L від 14.03.2017р., L від 14.03.2017р., L від 07.03.2017р., L від 07.03.2017р., L від 03.03.2017р., L від 21.02.2017р., L від 21.02.2017р., L від 14.02.2017р., L від 10.02.2017р., L від 10.02.2017р., L від 31.03.2017р., L від 31.03.2017р., L від 24.01.2017р., L від 24.01.2017р., L від 17.01.2017р., L від 17.01.2017р., L від 11.01.2017р., L від 11.01.2017р., L від 04.01.2017р., L від 04.01.2017р., L від 10.02.2016р., L від 20.12.2016р., L від 20.02.2016р., L00000 26337від 20.12.2016р., L від 13.12.2016р., L від 13.12.2016р., L від 06.12.2016р., L від 06.12.2016р., L від 29.11.2016р., L від 29.11.2016р., L від 22.11.2016р., L від 22.11.2016р., L від 15.11.2016р., L від 15.11.2016р., L6 від 08.11.2016р., L від 01.11.2016р., L від 28.10.2016р., L від 25.10.2016р., L від 18.10.2016р., L від 11.10.2016р., L від 04.10.2016р., L від 27.09.2016р., L від 22.09.2016р., L від 13.09.2016р., L від 06.09.2016р., L від 30.08.2016р., L від 23.08.2016р., а.с. 47- 151.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку та строки, визначені вище) виконував неналежним чином. Платежі не проводились, що в свою чергу, призводило до виникнення боргу.

На час розгляду справи у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість за договором в сумі 737470,37грн.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Беручи до уваги підписання сторонами договору, отримання відповідачем на його виконання послуг, не проведення при цьому розрахунку за них, господарський суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення 737470,37грн. - основного боргу та вважає за необхідне позовні вимоги в даній частині задоволити.

Щодо стягнення з відповідача 96642,86грн. - пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10.5. договору, в разі несвоєчасної оплати покупцем поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості поставленого, але несплаченого товару, за кожен день прострочення.

Згідно із ст.ст. 230-232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

За прострочення виконання грошових зобов'язань по оплаті послуг, відповідачу, згідно розрахунків позивача, нараховано 96642,86грн. пені, яка є підставною та підлягає до стягнення.

Судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Щодо стягнення 944659,07грн. - інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За прострочення виконання грошових зобов'язань відповідачу, згідно перевірених розрахунків позивача, нараховано 944659,07грн. - інфляційних втрат, які є підставними та підлягають до стягнення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Стосовно заяви відповідача від 05.03.2018р про розстрочку виконання рішення, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд", суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно приписів ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення, відповідач зазначає про те, що через тимчасові фінансові труднощі ТзОВ "Континіум-Трейд" неспроможне одноразовим платежем сплатити позивачу суму боргу. Водночас стверджує, що підприємство спроможне сплатити суму заборгованості рівними частинами до 05.07.2018р., відповідно до графіка погашення, а саме з 22.03.2018р. по 05.07.2018р.

Враховуючи, що вищевикладені обставини відповідачем підтверджено належними доказами, відповідно до вимог ст. 76 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність обставин, що ускладнюють негайне виконання рішення господарського суду і вважає, що клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення згідно запропонованого ним графіку підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 144, 173-175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 239, 240-241, 331 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (43000, Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності 43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС" (04073, м. Київ, вул. Куренівська 14Б, ) 914593,51грн. в т.ч., 737470,37грн. заборгованості, 96642,86грн. пені, 66310,39грн., 14169,89грн. витрат по оплаті судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення господарського суду Волинської області від 05.03.2018р у справі №903/909/17 з моменту набрання ним законної сили шляхом сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (43000, Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності 43, ) 914593,51грн., наступним чином:

- 22.03.2018р. - 57162,09грн;

- 29.03.2018р. - 57162,09грн;

- 05.04.2018р. - 57162,09грн;

- 12.04.2018р. - 57162,09грн;

- 19.04.2018р. - 57162,09грн;

- 26.04.2018р. - 57162,09грн;

- 03.05.2018р. - 57162,09грн;

- 10.05.2018р. - 57162,09грн;

- 17.05.2018р. - 57162,09грн;

- 24.05.2018р. - 57162,09грн;

- 31.05.2018р. - 57162,09грн;

- 07.06.2018р. - 57162,09грн;

- 14.06.2018р. - 57162,09грн;

- 21.06.2018р. - 57162,09грн;

- 28.06.2018р. - 57162,09грн;

- 05.07.2018р. - 57162,16грн;

Повний текст рішення

складено 12.03.2018

Суддя В. М. Дем`як