ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

07 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1812/16
ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: В.В. Лашина

суддів Л.О. Будішевської

ОСОБА_2

При секретарі Є.О. Чеголі

За участю представників сторін:

Від відповідача ОСОБА_3 комітету ОМР - ОСОБА_4

Від відповідача ОСОБА_1 міської ради - ОСОБА_4

Від позивача ОСОБА_5 підприємства "Картопляники" у вигляді ТОВ - ОСОБА_6

Від третьої особи Департаменту комунальної власності ОМР - ОСОБА_7,

Прокурор - Тунік В.М.

розглядаючи у відктритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 міської ради

на рішення господарського суду Одеської області

від 30 вересня 2016 року

у справі № 916/1812/16

за позовом ОСОБА_5 підприємства Картопляники у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до відповідачів:

1. ОСОБА_1 міської ради;

2. ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради;

3. Юридичного департаменту ОСОБА_1 міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради

за участю прокурора Одеської області

про визнання недійсними рішень виконкому та свідоцтв про право власності, визнання права власності на нежилі приміщення, скасування державної реєстрації права комунальної власності

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року мале підприємство «Картопляники» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (у наступному за текстом ТОВ МП «Картопляники») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_1 міської ради про:

- визнання недійсними:

1) рішення ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради від 30.09.2004 р. № 586 в частині, що стосується майна ТОВ МПП «Картопляники» - нежилого приміщення 1-го поверху, № 504 загальною площею 189,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1; 2) рішення ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради від 25.11.2004 р. № 710 в частині, що стосується майна ТОВ МП «Картопляники» - нежилого приміщення 1-го поверху загальною площею 132,6 кв.м, основною площею 119,3 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 5; 3) рішення ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради від 10.03.2005 р. № 123 в частині, що стосується майна позивача - нежилого приміщення 2-го поверху загальною площею 18,0 кв.м, основною площею 14,5 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, Воронцовський провулок, 8/11;

- визнання недійсними:

1) свідоцтва про право власності на нежиле приміщення 1-го поверху № 504 загальною площею 189,6 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, Катерининська, 1 за територіальною громадою м. Одеса в особі ОСОБА_1 міської ради, виданого ОСОБА_3 комітетом ОСОБА_1 міської ради від 08.11.2004 р. серія САА № 430625; 2) свідоцтва про право власності на нежиле приміщення 1-го поверху загальною площею 132,6 кв.м, основною площею 119,3 кв.м, розташоване за м. Одеса, вул. Катерининська, 5 за територіальною громадою м. Одеса в особі ОСОБА_1 міської ради, виданого ОСОБА_3 комітетом ОСОБА_1 міської ради 07.09.2009 р. серія САС № 427294; 3) свідоцтва про право власності на нежиле приміщення 2-го поверху загальною площею 18,0 кв.м, основною площею 14,5 кв.м, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Воронцовський, 8/11 за територіальною громадою м. Одеса в особі ОСОБА_1 міської ради, виданого ОСОБА_3 комітетом ОСОБА_1 міської ради 07.09.2009 р. серія САС № 427280;

- визнання за позивачем права власності на вказані нежилі приміщення;

- скасування здійснених 13.12.2004 р., 27.05.2014 р., 29.05.2014 р., 22.05.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацій права комунальної власності за територіальною громадою в особі ОСОБА_1 міської ради на спірні нежилі приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 листопада 1992 року між ТОВ МП «Картопляники» та ОСОБА_1 міською радою було укладено договір оренди майна комунальної власності № 441 цілісного майнового комплексу (основні фонди та власні оборотні засоби) кафе «Картопляники», за умовами якого ОСОБА_1 міська рада передала в оренду позивачу: кафе (нежитлове приміщення) загальною площею 189,6 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1; нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м, за адресою: м. Одеса, Воронцовський провулок, 8/11; підвал (нежитлове приміщення) загальною площею 132,6 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 5. Додатковою угодою від 01.06.1994 р. були внесені зміни до договору оренди № 441, якою передбачено право викупу об'єкта оренди, зокрема визначено, що викуп об'єкта оренда здійснюється шляхом укладення договору купівлі-продажу. Додатковою угодою від 21.11.1995 р. були внесені зміни до договору оренди № 441, якими передбачені умови викупу ТОВ МП «Картопляники» орендованого майна. Перелік і вартість майна затверджені актом оцінки вартості майна № 792 від 20.11.1995 р. в сумі 9 млрд.994 млн. крб.

Позивач наголошує, що 29 березня 1996 року між Представництвом по управлінню комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради та ТОВ МП «Картопляники» укладено договір купівлі-продажу орендованого комунального майна, розташованого по вул. Катерининска, 1, вул. Катерининська, 5 і пер. Воронцовський, 8/11 у м. Одесі. Даний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № І-887. При цьому, умови договору купівлі-продажу від 29.03.1996 р. були сторонами виконані у повному обсязі, зокрема Представництвом по управлінню комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради переданий ТОВ МП «Картопляники» цілісний майновий комплекс вартістю 9 млрд. 994 млн. крб., що підтверджується актом прийому-передачі комунального майна від 30.04.1996 р., а позивачем перераховано обумовлену договором купівлі-продажу вартість.

ТОВ МП «Картопляники» вважає, що з 30.04.1996 р. за ним виникло право власності на спірне майно, тоді як це право не визнається відповідачами, підтвердженням чого стала реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна за територіальною громадою м. Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30 вересня 2017 року позовні вимоги задоволенні у повному обсязі.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 міська рада в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки умовами договору оренди, як й умовами договору купівлі-продажу комунального майна, передбачалося надання в оренду та, в подальшому, продаж саме рухомого майна, яке знаходилося у спірних нежитлових приміщеннях, а не самого нерухомого майна, яке включено до списку пам'яток архітектури та містобудування місцевого значення, а тому вони не могли бути обєктами малої приватизації та входити до предмету купівлі-продажу.

В процесі розгляду справи представником ОСОБА_1 міської ради було заявлено клопотання про проведення, зокрема, судової економічної експертизи.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. клопотання ОСОБА_1 міської ради задоволене, у справі призначено, у тому числі, судову економічну експертизу та її проведення доручено ОСОБА_1 науково-дослідному інституту судових експертиз.

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 науково-дослідним інститутом судових експертиз підготовлений висновок судово-економічної експертизи № 17/135/17-136.

Однак у ТОВ МП «Картопляники» виникли сумніви щодо правильності висновку експерта з мотивів наявних суперечностей між дослідницькою та підсумковою частиною висновку, виходу експерта за межі своєї компетенції, неповноти та однобічності проведеного експертного дослідження. Зокрема, експерт провів розрахунки і отримав суму очікуваного (потенційного) прибутку обєкта приватизації, яка в 6,5 разів менша, ніж сума, розрахована комісією з приватизації, проте пояснити ці розходження не зміг. Експерт прийшов до висновку, що вартість основних засобів з урахуванням їх потенційної прибутковості (без врахування спірних нежитлових приміщень) становить 1 млрд. 544 млн. 603 тис. крб., тоді як чим є сума 8 млрд. 449 млн. 396 тис крб., що є різницею між даними оцінки прибутковості, зробленої комісією з приватизації, і оцінки, здійсненої експертом за тією ж методикою (алгоритмом), і становить 84,54 % від ціни договору купівлі-продажу - не пояснює.

Враховуючи це, 21 лютого 2018 року ТОВ МП «Картопляники» заявлено клопотання про проведення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити питання: 1) чи увійшли нежитлові приміщення першого поверху № 504 площею 189,6 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1, нежитлове приміщення підвалу площею 132,6 кв.м по вул. Катерининській, 5 у м. Одесі, а також нежитлове приміщення другого поверху площею 18 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8 до акту оцінки вартості майна орендного підприємства № 792, затвердженого начальником з управління комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради 30.11.1995 р. та до ціни договору купівлі-продажу від 23.09.1996 р.? й чи можна відповісти на це питання категорично з урахуванням встановленої розбіжності у 8 449 396,41 тис.крб, при оцінці рухомих основних фондів, з урахуванням їх потенційної прибутковості?; 2) чи підтверджується документально вартість майна ТОВ МП «Картопляники», що підлягає викупу за договором оренди з правом викупу, з урахуванням коефіцієнта прибутковості на рівні 9 994 000 тис. крб., зазначена в Протоколі № 1 комісії по оцінці вартості обєкта приватизації від 20.11.1995 р. та Акті оцінки № 792 від 20.11.1995 р., за умови, що до складу такого майна: включено лише рухомі основні фонди, перелічені в акті № 655 від 07.08.1996 р.; та не включено спірні нежитлові приміщення, перелічені вище?; 3) чи могла експертна вартість, визначена за результатами оціночно-будівельної експертизи (дослідження) (висновок № 2/2-18 від 16.02.2018 р.) станом на 20.11.1995 р. бути фактично врахована в акті оцінки вартості майна орендного підприємства № 792 та ціні договору купівлі-продажу від 29.03.1996 р. разом з рухомим основними фондами, з урахуванням їх потенційної прибутковості? При цьому проведення експертизи підприємство просило доручити товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародна експертно-правова група» або Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Разом з тим, представники ОСОБА_1 міської ради та прокуратури Одеської області заявили свої заперечення щодо наданих позивачем висновків експертів та стосовно призначення судово-економічної експертизи, мотивуючи це затягуванням судового процесу та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одночасно з цим, в поясненнях стосовно призначення експертизи ОСОБА_1 міська рада наголошує на тому, що надані ТОВ МП «Картопляники» висновки експертів в підтвердження неправильності висновку судової експертизи № 17/135/17-136 від 31.08.2017 р., викликають сумніви, а надані експертами розрахунки є виключно міркуваннями, що вказують на відсутність спеціальних знань в галузі економічних досліджень.

Заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія вважає клопотання ТОВ МП «Картопляники» про призначення судової економічної експертизи підлягаючим задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Зазначеною статтею названі й основні принципи господарського судочинства, серед яких: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Змагальне провадження передбачає, щоб всім сторонам було надано в рівній мірі можливість представити свої доводи та надати докази в обґрунтування своїх вимог.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження у виборі правових засобів і їх реалізації. У своїх доводах Європейський суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, що підтверджує, наприклад, справа «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 р. Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена ??в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «ОСОБА_8 проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА_9 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

При цьому мотивоване рішення повинно бути засноване на встановленні усіх обставин справи в їх сукупності, перевірці та ретельному дослідженні фактів, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Необхідною умовою для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства є використання процесуальних засобів доказування, одним з яких є експертиза.

За визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо обєктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова колегія враховує, що 21 лютого 2018 року представником ТОВ МП «Картопляники» надані висновки спеціалістів від 17.02.2018 р. № 01/02-18 та від 16.02.2018 р. № 2/2-18 за результатами проведення оціночно-будівельної та економічної експертиз, зроблені судовим експертом ОСОБА_10 (свідоцтво № 780 від 04.07.2003 р.), а також ТОВ «Інжиніринговий центр «Екскон» (свідоцтво № 84 від 23.06.2000 р.), які із застосуванням тих самих методів дослідження, той ж методологічної бази та формул наведені більш детальні висновки, з приводу яких експерт при наданні висновку № 17/135/17-136 від 31.08.2017 р. навів неповні і неточні дані, та які мають зовсім протилежні висновки.

Враховуючи, що поставлені позивачем на вирішення суду позовні вимоги, питання перевірки обґрунтованості та правильності включення спірних нежитлових приміщень до акту оцінки вартості майна орендного підприємства № 792, затвердженого начальником з управління комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради 30.11.1995 р. та до ціни договору купівлі-продажу від 23.09.1996 р., входять до предмету доказування у даній справі та мають бути вирішені судом шляхом надання оцінки доказам, які вимагають спеціальних досліджень та потребують спеціальних знань, тому ці обставини можуть бути встановлені виключно судовим експертом.

У відповідності до ч. 1 ст. 107 ГПК України якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Посилання представника прокуратури Одеської області на порушення вимог статті 6 Конвенції з прав людини 1950 року є неспроможними.

Як наведено у п. 71 рішення Європейського суду у справі «Дульський проти України» (Заява № 61679/00) експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Аналогічну правову позицію займає й Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 910/8252/17.

До того ж, вимога щодо повноти та всебічності встановлення обставин справи, у тому числі за допомогою призначення експертизи, спрямована саме на дотримання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), а не навпаки. Відповідна правова позиція відображена й у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 910/11395/17.

Частиною 3 статті 99 ГПК України унормовано, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Так, ОСОБА_1 міською радою заперечується доручення проведення експертизи ТОВ «Міжнародна експертно-правова група», оскільки вони є невідомими фахівцями, цю юридичну особу створено рік тому за юридичною адресою, яку внесено Державною фіскальною службою України до переліку адрес масової реєстрації платників податків, засновники та директор якої зареєстровані в окупованому м. Донецьк. При цьому ОСОБА_1 міська рада та прокуратура Одеської області запропонували проведення експертизи Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Між тим, ТОВ МП «Картопляники» не погоджується із проведенням експертизи Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Також ТОВ МП «Картопляники», прокурор та ОСОБА_1 міська рада зазначають що доручення проведення експертизи ОСОБА_1 науково-дослідному інституту судових експертиз, зважаючи на те, що вказаною установою уже проводилась експертиза у даній справі, може стати підставою для виникнення сумнівів у передженості експертів вказаної установи.

Отже, сторонами не було погоджено експертну установу, тому судова колегія, враховуючи заперечення сторін та враховуючи навантаженість ОСОБА_1 науково-дослідного інституту судових експертиз, вважає за можливе доручити проведення експертизи Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, стосовно якого не було висловлено будь-яких заперечень.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, розяснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобовязаний мотивувати таке відхилення або зміну.

ТОВ МП «Картопляники» наданий перелік питань у клопотанні про призначення судової експертизи.

Одночасно з цим, ОСОБА_1 міською радою та прокуратурою Одеської області цей перелік доповнено своїми питаннями.

Однак судова колегія вважає, що питання №№ 1 і 2 про відповідність форми акту від 20.11.1995 р. вимогам законодавства не стосуються предмету спору, містять правові питання або були б правильними при визнанні недійсним наказу Представництва по управлінню комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради № 539/ІІ від 20.11.1995 р., яким був затверджений акт № 792 від 20.11.1995 р., але який не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках призначення судом експертизи.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 229 названого Кодексу провадження по справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зважаючи на те, що по даній справі належить призначити судову експертизу, у зв'язку з чим матеріали справи будуть скеровані до експертної установи, провадження у справі підлягає зупиненню, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, у зв'язку з призначенням судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 99-100, 107, 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Задовольнити клопотання малого підприємства «Картопляники» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про призначення судової експертизи.

2. Призначити по справі № 916/1812/16 додаткову судову економічну експертизу.

3. На вирішення судової експертизи (судовим експертам) поставити питання:

- Чи враховано під час здійснення розрахунку вартості обєкта приватизації з урахуванням його потенційної прибутковості, зазначеного в Акті від 20.11.1995 р., індекси зміни вартості основних засобів з моменту останньої індексації і до моменту приватизації?

- Чи вірно здійснено розрахунок вартості обєкта приватизації з урахуванням його потенційної прибутковості, зазначений в Акті визначення потенційної прибутковості від 20.11.1995 р.?

- Чи увійшли нежитлове приміщення першого поверху № 504 площею 189,6 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1, нежитлове приміщення підвалу площею 132,6 кв.м по вул. Катерининській, 5 у м. Одесі, а також нежитлове приміщення другого поверху площею 18 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8 до акту оцінки вартості майна орендного підприємства № 792, затвердженого начальником з управління комунальною власністю ОСОБА_1 міської ради 30.11.1995 р. та до ціни договору купівлі-продажу від 23.09.1996 р.? Чи можна відповісти на це питання категорично з урахуванням встановленої розбіжності у 8 449 396,41 тис.крб, при оцінці рухомих основних фондів, з урахуванням їх потенційної прибутковості?

- Чи підтверджується документально вартість майна ТОВ МП «Картопляники», що підлягає викупу за договором оренди з правом викупу, з урахуванням коефіцієнта прибутковості на рівні 9 994 000 тис. крб., зазначена у Протоколі № 1 комісії по оцінці вартості обєкта приватизації від 20.11.1995 р. та Акті оцінки № 792 від 20.11.1995 р., за умови, що до складу такого майна: включено лише рухомі основні фонди, перелічені в акті № 655 від 07.08.1996 р.; та не включено спірні нежитлові приміщення, перелічені вище?;

- Чи могла експертна вартість, визначена за результатами оціночно-будівельної експертизи (висновок № 2/2-18 від 16.02.2018 р.) станом на 20.11.1995 р. бути фактично врахована в акті оцінки вартості майна орендного підприємства № 792 та ціні договору купівлі-продажу від 29.03.1996 р. разом з рухомими основними фондами, з урахуванням їх потенційної прибутковості?

4. Витрати по проведенню судової експертизи покласти на мале підприємство «Картопляники» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

5. Відповідно до статті 14 Закону України «Про судову експертизу» попередити експерта (-ів) про кримінальну відповідальність, відповідно до ст.ст. 384 і 385 Кримінального кодексу України.

6. Проведення судової експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (21007, м. Вінниця, вул. Батозька, 1).

7. Матеріали справи № 916/1812/16 направити до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (21007, м. Вінниця, вул. Батозька, 1).

8. Зупинити апеляційне провадження по справі № 916/1812/16 на час проведення експертизи та до надходження від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку судової економічної експертизи та повернення матеріалів справи № 916/1812/16 до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду.

9. Копії ухвали направити сторонам та експерту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 12.03.2018

Головуючий суддя В.В. Лашин

Судді: Л.О. Будішевська

ОСОБА_2