РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2018Справа № 910/21503/17
За позовом Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

до Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи - не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

01 грудня 2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 1822/06-01 від 27.11.2017 року до Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності (відповідач) в якій викладені позовні вимоги про стягнення незаконно виплаченої громадянину ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 11 205,00 грн. (одинадцять тисяч двісті п'ять гривень).

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вини відповідача громадянину ОСОБА_1 в період перебування на обліку у позивача, та отримання допомоги по безробіттю, було незаконно виплачено матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю за період з 12.05.2017 року по 10.07.2017 року, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року громадянина ОСОБА_1 було поновлено на роботі за рішенням суду з 01.03.2017 року, а наказом Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України № 82 о/с від 12.07.2017 року скасовано наказ № 33 о/с від 28.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/21503/17, розгляд справи призначено на 26.12.2017 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/21503/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2018 року.

15 січня 2018 року позивач, користуючись передбаченими ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, через канцелярію подав до Господарського суду міста Києва заяву № 62/04-01 від 11.01.2018 року «Про уточнення позовних вимог», в якій просить суд стягнути з Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності грошові кошти: заборгованості з забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі - 11 205,00 грн. (одинадцять тисяч двісті п'ять гривень). Вказана заява, приймаючи до уваги дотримання позивачем вимог ст.ст. 46, 182 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом до розгляду.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в судовому засіданні 06.02.2018 року судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу № 910/21503/17 до судового розгляду по суті на 02.03.2018 року. Про дату, час і місце судового засідання учасників справи повідомлено ухвалою від 06.02.2018 року.

26 лютого 2018 року через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя. В клопотанні відмічено про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 02.03.18р. відповідач не з'явився, причин неявки не повідомив. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надав.

За ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги, що відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання 02.03.2018 року, з урахуванням ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Третя особа в судове засідання 02.03.18р. не з'явилася. Письмових пояснень щодо викладених в позовній заяві № 1822/06-01 від 27.11.2017 року обставин від третьої особи до суду не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 року у Південному районному центрі зайнятості м. Запоріжжя знаходився на обліку як безробітний та з 12.05.2017 року отримував допомогу по безробіттю громадянин - ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

05.07.2017 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду громадянина ОСОБА_1, було поновлено на роботі з 01 березня 2017 року.

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України № 82 о/с від 12.07.2017 року було скасовано Наказ № 33 о/с від 28.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей з 01.03.2017 року.

Згідно довідки про виплату допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 за період з травня по липень 2017 року отримано допомогу по безробіттю у розмірі 11 205,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів, з огляду на норми вищезазначеної статті, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у розмірі 11 205,00 грн.

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).

Згідно преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги за цим Законом мають також незастраховані особи - військовослужбовці Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ, військ цивільної оборони, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, органів внутрішніх справ України, звільнені з військової служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію (далі - військовослужбовці), та особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних (ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 7 цього Закону передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю.

Згідно з пп. 2 п.1 ст. 31 Закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду утримується із роботодавця.

Проаналізувавши вищезазначену правову норму суд вважає за необхідне зазначити, що достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом, 05.05.2017 ОСОБА_1 звернувся за сприянням, до вирішення питання у працевлаштуванні, до Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя, де і був зареєстрований з відкриттям персональної картки № НОМЕР_3.

За заявою ОСОБА_1 від 05.05.2017, у якій він зазначив та засвідчив власним підписом, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, йому був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", призначена виплата допомоги по безробіттю.

Судом установлено, що згідно Наказу від 28.02.2017 № 33 о/с Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей з 01.03.2017 року

Поновлення відбулось згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 у справі № 808/1003/17.

Відповідно до довідки позивача допомога по безробіттю виплачувалася громадянину ОСОБА_1 з 12.05.2017 по 10.07.2017 та складає 11 205,00 грн. Додатковими доказами, що підтверджують виплату 11 205,00 грн. є лист б/н за період з 01.01.2017р. по 12.12.2017р., платіжні доручення та відомості по виплатам (копії документів містяться в справі).

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 11 205,00 грн. на користь Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя відповідачем не надано.

Відповідно до п. 32 постанови пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Виходячи з наведеного судом, сума виплаченого позивачем забезпечення у розмірі 11 205,00 грн., наданих ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 12.05.2017 по 10.17.2017, як безробітному, підлягають відшкодуванню відповідачем у відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", оскільки із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог, з урахуванням поданих уточнень, в повному обсязі.

Судові витрати по судовому збору в сумі 1 600,00 грн., відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача та стягуються з останнього в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності (ідентифікаційний код 40133934, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Південного районного центру зайнятості м. Запоріжжя (ідентифікаційний код 35888544, адреса: 69104, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Комарова, буд. 11, поточний рахунок 4280 в ГУДКСУ у Запорізький області, МФО 813015), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: заборгованості з забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 11 205,00 грн. (одинадцять тисяч двісті п'ять гривень).

3. Стягнути з Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності (ідентифікаційний код 40133934, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, до Державного бюджету України (одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), , МФО 820019, р/р 3001, код платежу 22030001) грошові кошти: 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) судового збору.

4. Копію даного рішення направити учасникам у справі № 910/21503/17.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.03.2018р.

Суддя О.В. Котков