ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2018                      Справа № 905/83/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 34185 грн. 67 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи -,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 34185 грн. 67 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору №УПр 14/36 від 27.02.2014р. з ТОВ «ДТЕК Трейдінг» на адресу позивача по залізничній накладній №51091825 надійшло кам’яне вугілля у вагонах №60028701 та №62257928 вантажовідправник – ТОВ «ДТЕК Трейдінг». До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у накладній: №60028701 - 67600 кг та №62257928 – 66700 кг.

Після прибуття на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлена нестача вугілля у вагонах №60028701 - 6850 кг та №62257928 – 9850 кг, що відображено в комерційних актах №482803/287 та №482803/288 від 21.07.2017р.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме – це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

26.01.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на відсутність доказів оплати вантажу за спірним перевезенням.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

20.07.2017р. за залізничною накладній №51091825 ТОВ «ДТЕК Трейдінг» (відправник) зі станції відправлення Добропілля на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу ПАТ «Авдіївських коксохімічний завод» (одержувач) у вагонах №60028701 та №62257928 кам’яне вугілля.

Виходячи зі змісту накладної №51091825, маса вантажу у вагонах складає №60028701 - 67600 кг та №62257928 – 66700 кг. Згідно пункту 20 залізничної накладної: Вугілля завантажене у вологому стані. Вантаж марковано однією бороздою прокольного катка ущільнювача.

Під час прибуття вагону на станцію Авдіївка Донецької залізниці на підставі ст.24, 52 Статуту залізниць України 21.07.2017р. згідно акту загальної форми №50040 від 20.07.2017р було проведене комісійне переваження та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №60028701 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 100-тонних електронних вагах станції, повірених 10.07.2017р., виявилось, що у вагоні №60028701 фактична маса брутто склала 84350кг., вага тари 23600кг., маса вантажу нетто 60750кг., що менше проти даних залізничної накладної на 6850 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері зачинені, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, вкатана, маркування відсутнє. У вагоні над 6,7 люками заглиблення 1,5м Х 2,8м Х 0,5м.

Факт нестачі вантажу у вагоні № 60028701 підтверджується комерційним актом №482803/287 від 21.07.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: черговим по станції, інженером, комерційним агентом та приймальником ПАТ «Авдіївських коксохімічний завод». При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Крім того, на цій же станції 21.07.2017р. згідно акту загальної форми №50042 від 20.07.2017р було проведене комісійне переваження та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №62257928 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 100-тонних електронних вагах станції, повірених 10.07.2017р., виявилось, що у вагоні №62257928 фактична маса брутто склала 80250кг., вага тари 23400кг., маса вантажу нетто 56850кг., що менше проти даних залізничної накладної на 9850 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері зачинені, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, вкатана, маркування відсутнє. У вагоні над 4,5,6,7 люками заглиблення 1050см Х 280 см Х 50 см.

Факт нестачі вантажу у вагоні №62257928 підтверджується комерційним актом №482803/288 від 21.07.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: черговим по станції, інженером, комерційним агентом та приймальником ПАТ «Авдіївських коксохімічний завод». При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачами в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

За змістом статті 130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

У графі 20 залізничної накладної №51091825 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж кам’яне вугілля завантажено у вологому стані.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно даних залізничної накладної №51091825 вугілля у вагони №60028701 та №62257928 було завантажене у вологому стані.

За даними комерційного акту №482803/287 від 21.07.2017р. недостача у вагоні №60028701 складає 6850 кг.

За даними комерційного акту №482803/288 від 21.07.2017р. недостача у вагоні №62257928 складає 9850 кг.

В матеріалах справи наявна довідка від 18.08.2017р. №11/1839 про вартість відвантаженої ТОВ «ДТЕК Трейдінг» на адресу ПАТ «Авдіївських коксохімічний завод» партії вугілля за накладною №51091825 від 20.07.2017р. за 1 тону становить 1967,53 грн. без ПДВ (2361,04 грн. з ПДВ) (а.с.22).

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за спірною відправкою суд встановив, що вартість недостачі вантажу у вагоні №60028701 складає 12981 грн. ,виходячи з наступного розрахунку:

67600 кг * 2% = 1352 кг; 6850 кг - 1352 кг = 5498 кг;

5,498т * 2361,04 грн. = 12981 грн. де:

67600 кг. - маса нетто у вагоні №60028701,

6850 кг. - розмір недостачі за комерційним актом.

1352 кг. - норма природної втрати,

2361,04 грн. - вартість 1 т. з ПДВ вугілля.

Вартість недостачі вантажу у вагоні №62257928 складає 20774,74 грн. ,виходячи з наступного розрахунку:

66700 кг * 2% = 1334 кг; 9850 кг - 1334 кг = 8516 кг;

8,516т * 2361,04 грн. = 20774,74. де:

67600 кг. - маса нетто у вагоні №60028701,

6850 кг. - розмір недостачі за комерційним актом.

1352 кг. - норма природної втрати,

2361,04 грн. - вартість 1 т. з ПДВ вугілля.

З огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних акту, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов'язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу на загальну суму 33755,74 грн. підтверджений матеріалами справи.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача. Проте, внаслідок невірного зазначення вартості вугілля при розрахунку, позивачем була необґрунтовано заявлена до стягнення сума збитків у розмірі 34185,67 грн. у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 33755,74 грн..

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївських коксохімічний завод», м.Авдіївка до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення вартості нестачі вугілля у розмірі 34185 грн. 67 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївських коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1 ) вартість нестачі вугілля у розмірі 33755 (тридцять три тисячі сімсот п’ятдесят п’ять ) грн. 74 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївських коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1578 (одна п’ятсот сімдесят вісім) гривень 88 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 13 березня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов