ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. м. Рівне

Справа № 918/799/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Малого приватного підприємства "МОРІОН"

до фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича

про стягнення заборгованості в сумі 1 161 грн. 60 коп. та звільнення торговельного місця

в судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Полюхович Л.В., довіреність від 22.02.2018 р.;

Савонюк М.Я., довіреність від 23.02.2018 р.;

від відповідач - Яганов С.П., НОМЕР_1 від 01.02.2013 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер d8125-299c1.

У судовому засіданні 12 березня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 листопада 2017 року Мале приватне підприємство "МОРІОН" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича про стягнення заборгованості в сумі 1 161 грн. 60 коп. та звільнення торговельного місця.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 липня 2016 року між МПП "МОРІОН" та ФОП Ягановим С.П. укладено договір оренди торговельного місця № 6/16, за умовами якого позивачем передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування місце № 6 загальною площею 3,2 м2, що розташоване на території ринку "МОРІОН" для провадження торговельної діяльності. 20 жовтня 2017 МПП "МОРІОН" надіслано ФОП Яганову С.П. повідомлення про те, що термін дії договору закінчується 31.10.2017 р. та про необхідність звільнення торговельне місця. У зв'язку із тим, що після закінчення строку дії договору відповідачем не звільнено торговельне місце, позивач звернувся з вимогою про звільнення зазначеного торговельного місця. Також позивач зазначив, що у відповідача перед МПП "МОРІОН" існує заборгованість по орендній платі в сумі 1 161 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року позовну заяву від 22.11.2017 р. № 409 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/799/17, розгляд якої призначено на 11 грудня 2017 року.

11 грудня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року розгляд справи відкладено на 26 грудня 2017 року.

14 грудня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії актів надання послуг оренди.

26 грудня 2017 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог.

15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи № 918/799/17, суд дійшов висновку, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, 26 грудня 2017 року судом проведено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22 січня 2018 року.

12 січня 2018 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти відзиву на позовну заяву. Вказує, що відповідач не заперечив та жодним чином не спростував факту передачі йому торговельного місця №6 та продовження користування ним після закінчення дії договору, а також факту існування заборгованості. Зазначає, що відповідач безпідставно користується торговельним місцем №6 на ринку "МОРІОН" по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне та зобов'язаний його звільнити.

Ухвалою суду від 22 січня 2018 року продовжено підготовче провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 12 лютого 2018 року.

У зв'язку із тим, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, ухвалою від 12 лютого 2018 року закрито підготовче провадження у справі № 918/799/17 та справу призначено до судового розгляду по суті на 26 лютого 2018 р. о 10:00 год.

26 лютого 2018 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому відповідач заперечив позовні вимоги. Вказує, що позов не підлягає задоволенню, оскільки не існує земельної ділянки відведеної для облаштування ринку позивачу. Зазначає, що не існує доказів створення торговельного місця саме позивачем на землі виділеній під ринок позивачу.

26 лютого 2018 року, о 10:10 год. розпочалося судове засідання, в ході проведення якого відповідачем ФОП Ягановим С.П., поставилися під сумнів повноваження ОСОБА_4, як судді Господарського суду Рівненської області. У зв'язку із наведеними обставинами в судовому засіданні 26 лютого 2018 року було оголошено перерву до 15:00 год. для можливості надання відповідачу посвідчення судді.

До початку судового засідання, від відповідача - Яганова С.П. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов лист-попередження, в якому останній просив надати посвідчення з печаткою держави України, а не з печаткою Президента України, а також відповідний Указ Президента про утворення Рівненського господарського суду від 11.07.2001 р.

26 лютого 2018 року о 15:00 год. було продовжено судове засідання, в ході якого суддею було надано для огляду ФОП Яганову С.П. оригінал посвідчення судді, після чого останнім почали чинитися перешкоди у здійсненні судочинства.

Так, у даному судовому засіданні ФОП Яганов С.П. грубо порушував правила поведінки громадян у суді та громадського порядку, неодноразово проявляв неповагу до суду та зловживав процесуальними правами.

Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року стягнуто з фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича в доход державного бюджету в особі Державної судової адміністрації України штраф за зловживання процесуальними правами у розмірі 5 286 гривень 00 копійок.

Після оголошення вступної та резолютивної частин вищезазначеної ухвали суду відповідач - ФОП Яганов С.П. агресивно поводився, перешкоджав проводити судове засідання, що фактично позбавило суддю можливості здійснювати правосуддя і створило умови, за яких судове засідання було зірване.

Після вищезазначених дій ФОП Яганова С.П. судом було оголошено перерву без визначення дати та часу наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 12 березня 2018 року.

До початку судового засідання, від відповідача - Яганова С.П. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов лист-попередження (до відома) від 12 березня 2018 року, в якому останній вимагав:

1. привести у відповідність до ст. 20 Конституції України посвідчення всіх суддів Господарського суду Рівненської області.

2. зупинити розгляд справи № 918/799/17 до приведення у відповідність до ст. 20 Конституції України посвідчення судді Господарського суду Рівненської області Політики Н.А.

3. скасувати ухвалу про стягнення штрафу в порядку заходів процесуального примусу від 26 лютого 2018 року по справі № 918/799/17.

Зазначений лист-попередження (до відома) від 12 березня 2018 року судом залишено без розгляду. Крім того, судом зазначено, що ФОП Яганов С.П. щодо скасування ухвали про стягнення штрафу в порядку заходів процесуального примусу від 26 лютого 2018 року по справі № 918/799/17 може звернутися до Рівненського апеляційного господарського суду. Щодо інших вимог у листі-попередженні (до відома) від 12 березня 2018 року судом також зазначено, що ФОП Яганов С.П. може звернутися у відповідні органи.

У судовому засіданні 12 березня 2018 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні 12.03.2018 р. зазначив, що судді Господарського суду Рівненської області, які мають посвідчення завірені і гербовою печаткою Президента України, і гербовою печаткою Верховної Ради України, не набули повноважень діяти від імені держави Україна, а саме: розглядати справи, виносити рішення від імені України. На підставі вищесказаного і керуючись ст. 8 Конституції України, якою визначається і діє принцип верховенства права, і Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадян безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, як сторона справи, Яганов С.П., не має можливості зайти в судовий процес по справі № 918/799/17.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Мале приватне підприємство "МОРІОН" є власником (оператором) ринку "МОРІОН", розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 7, що підтверджується Дозволом на розміщення об'єкта торгівлі №682 від 13.08.2003 року, паспортом ринку від 01.06.2006 року та Експлуатаційним дозволом №17-18-488 від 29.11.2016 року (а.с. 12-17).

Право адміністрації ринку укладати письмові угоди з продавцями про надання торговельних місць на визначений термін передбачено пунктом 20 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26 лютого 2002 року № 57/188/84/105.

Згідно з пунктом 20 цих Правил адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, саме договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ.

15 липня 2016 року між Малим приватним підприємством "МОРІОН" (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ягановим Сергієм Павловичем (надалі - орендар) укладено договір оренди торговельного місця №6/16 (надалі - договір; а.с. 18-19), у відповідності до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування місце №6 загальною площею 3,2 кв. метрів, що розташоване на території ринку "МОРІОН" (далі - об'єкт оренди) для провадження торговельної діяльності. Об'єкт оренди облаштовано тимчасовою нестаціонарною спорудою типу КЗТ (КЗТ, ЛП, контейнер). Місцезнаходження об'єкта оренди зазначається на плані території ринку. Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дня набрання чинності цим договором.

Згідно з п. 2.1.2. орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного та у повному розмірі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 3.2.5. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу та відшкодовувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) об'єкта оренди з вини орендаря.

Згідно з п. 3.2.11 договору орендар зобов'язаний передати торгове місце орендодавцю, підписавши акт приймання - передачі (повернення) торгівельного місця в день закінчення дії (розірвання) договору.

Орендна плата обчислюється на підставі розрахунку згідно з додатком. Орендна плата становить 387 грн. 20 коп. за один місяць оренди. Плата за об'єкт оренди визначена згідно з положенням "Правил торгівлі на ринках". Нарахування податку на додану орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата нараховується з дати набрання чинності цим договором (п. 4.1. Договору).

Згідно з п. 4.8. договору факт надання послуг орендарем підтверджується Актами виконаних робіт (наданих послуг), який складається щомісячно. Орендар зобов'язаний підписати акт протягом 5 календарних днів після закінчення звітного місяця. Якщо у встановлений термін орендодавець не отримає підписаний акт або мотивовану письмову відмову, надані послуги вважаються прийнятими орендарем згідно умов договору, а касовий чек за підписом орендаря про здійснення орендної плати вважається актом виконаних робіт (наданих послуг). Акт без підпису орендаря може бути прийнятий орендодавцем з внесенням ним запису "Зауваження від орендаря у встановлений термін не надійшли".

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір набуває чинності з 01.08.2016 року та діє до 31.12.2016 року включно.

Повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцеві оформляється двостороннім актом приймання-передавання, що складається у двох примірниках, наділених однаковою юридичною силою, - по одному примірнику для кожної із сторін (п. 6.10. договору).

На виконання умов договору, 01.08.2016 року сторонами було підписано акт приймання-передавання, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування місце № 6, загальною площею 3,2 кв. м., що розташоване на території ринку "МОРІОН" (а.с. 20).

31 липня 2017 року між Малим приватним підприємством "МОРІОН" та Фізичною особою-підприємцем Ягановим Сергієм Павловичем укладено додаткову угоду до договору №6/16 оренди торговельного місця від 15 липня 2016 року (а.с. 21), у відповідності до умов якої сторони погодили пункти 4.1., 4.2. Договору викласти в наступній редакції:

"4.1. Орендна плата за об'єкт оренди становить 387 грн. 20 коп. за один місяць оренди. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата нараховується з дати набрання чинності цим договором.

4.2. Розмір орендної плати може індексуватись орендодавцем зі збільшенням індексу інфляції".

Крім того, сторони домовились пункт 6.1. Договору викласти в наступній редакції:

"6.1. Договір набуває чинності з 01 серпня 2016 року та діє до 31 жовтня 2017 року включно".

Всупереч умов договору, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати.

05.10.2017 року позивачем направлено на адресу Фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича повідомлення за №298 з вимогою сплатити суму заборгованості в розмірі 774 грн. 40 коп. (а.с. 26-28).

Пунктом 6.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 31.07.2017 року до договору №6/16 оренди торговельного місця від 15.07.2016 року) визначено, що договір набуває чинності з 01.08.2016 року та діє до 31.10.2017 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2017 року Мале приватне підприємство "МОРІОН" направило на адресу Фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича повідомлення за вих.№308, в якому позивач зазначив про закінчення терміну дії договору 31.10.2017 року, вказав, що на новий термін договір оренди торговельного місця продовжуватись не буде, а тому просив відповідача з 01.11.2017 року звільнити об'єкт оренди та передати орендоване майно по акту приймання-передачі. В якості доказу направлення вказаного листа відповідачу позивачем долучено до позовної заяви копію реєстру згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №3224 та копію фіскального чеку про відправлення позивачу листа (а.с. 29-31).

Таким чином, договір оренди торговельного місця №6/16 від 15.07.2016 року припинено 31.10.2017 року.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу торгове місце за наслідками припинення договору оренди торговельного місця №6/16 від 15.07.2016 року, позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір оренди є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містять ч.ч. 1, 6 ст.283 ГК України.

Частиною 2 статті 283 ГК України передбачено, що у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно приписів частини 3 статті 283 Господарського кодексу України, об'єктом оренди, зокрема, можуть бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Приписами статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем не своєчасно та не в повному обсязі здійснювалися орендні платежів за Договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором в сумі 1 161 грн. 60 коп.

Відповідачем належних та допустимих доказів спростування наявності боргу чи його розміру не подано. Доказів проведення часткової чи повної оплати орендної плати перед позивачем не надано.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за Договором за період з серпня по жовтень 2017 року в сумі 1 161 грн. 60 коп., оскільки така обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту ст. ст. 759, 763, 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Відповідно до п. 3.2.5. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу та відшкодовувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) об'єкта оренди з вини орендаря.

Згідно з п. 3.2.11 договору орендар зобов'язаний передати торгове місце орендодавцю, підписавши акт приймання - передачі (повернення) торгівельного місця в день закінчення дії (розірвання) договору.

Повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцеві оформляється двостороннім актом приймання-передавання, що складається у двох примірниках, наділених однаковою юридичною силою, - по одному примірнику для кожної із сторін (п. 6.10. договору).

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. 785 Цивільного кодексу України та той факт, що договір оренди торговельного місця №6/16 від 15.07.2016 року, на підставі якого відповідач займає торгове місце №6 загальною площею 3,2 кв.м. на території ринку "МОРІОН" є припиненими, відповідач зобов'язаний звільнити та повернути орендоване торгове місце Малому приватному підприємству "МОРІОН".

З огляду на зазначене та враховуючи вказані норми права, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача звільнити торговельне місце № 6, розташоване на ринку "МОРІОН" (м. Рівне, вул. Шевченка, 7) шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 3 200 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 222, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Яганова Сергія Павловича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Малого приватного підприємства "МОРІОН" (33028, м. Рівне, вул.. Шевченка, буд. 7, ) заборгованість за договором оренди торговельного місця від 15.07.2016 р. № 6/16 в сумі 1 161 (одна тисяча сто шістдесят одна) грн. 60 коп. та 3 200 (три тисячі двісті) грн. - витрат по оплаті судового збору.

Фізичній особі-підприємцю Яганову Сергію Павловичу (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) звільнити торговельне місце № 6, розташоване на ринку "МОРІОН" (м. Рівне, вул. Шевченка, 7) шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 20 березня 2018 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Шевченка, буд. 7);

3 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_1).