ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/491/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Лашина В.В.

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ДП "Морський торговельний порт "Южний" - адвокат Коновалова Н.О. за довіреністю;

від ПП "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філії №4 Приватного підприємства "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК" - адвокат Ноздрін О.М. за договором про надання правової допомоги №50/15-ю від 24.11.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

на рішення господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року (суддя Оборотова О.Ю.) вступну та резолютивну частину якого проголошено у судовому засіданні з 12:30 до 12:50 у м. Одесі, просп. Шевченка, 29. Повний текст складено 12.12.2017 р.

по справі №916/491/17

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

до Приватного підприємства "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філії №4 Приватного підприємства "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК"

про стягнення 44193,38 грн.

ВСТАНОВИВ

У лютому 2017 р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" (далі - ДП "МТП "Южний") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філії №4 Приватного підприємства "Торговий Дім "ГАЛПІДШИПНИК" (далі - ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 44193,38 грн., з яких з яких 17569,20 грн. - розмір пені за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.08.2016 р. №205-63/1697, 22405,78 грн. - розмір штрафу за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.08.2016 р. №205-63/1697 понад 30 днів, 1603,48 грн. розмір пені за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.09.2016 р. №205-63/1942, 2614,92 грн. - розмір штрафу за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.09.2016 р. №205-63/1942 понад 30 днів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ДП "МТП "Южний" зазначило, що між ним та відповідачем 12.05.2016р. було укладено договір про поставку товарів №Т/СН-37. Відповідачем частково не здійснено та здійснено з простроченням термінів поставку товарів за рознарядками 23.08.2016 р. №205-63/1697, 23.09.2016 р. №205-63/1942. З урахуванням п.7.2 договору, позивачем нараховані пеня та штраф, 28.11.2016 р. направлено відповідачу претензію за вих. № 6478/12/102/16 від 28.11.2016 р. щодо сплати штрафних санкцій за неналежне виконання договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016 р. у розмірі 43395,43грн., яка залишена відповідачем без реагування.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.04.2017 р. у позові відмовлено у повному обсязі.

В мотивах означеного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення відповідачу рознарядок № 205-63/1697 від 23.08.2016 р. та № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. у встановленому договором порядку, а саме засобами факсимільного зв'язку за телефонним номером відповідача, що зазначений у розділі 13 договору, що свідчить про відсутність з боку відповідача порушень умов договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016 р., та як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за таке невиконання.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 р. рішення господарського суду Одеської області від 25.04.2017 р. у справі №916/491/17 залишено без змін.

В означеній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не свідчать про неправильність висновку суду першої інстанції про відмову у позові та підставою для скасування або зміни рішення слугувати не спроможні, у зв'язку з чим визнав, що рішення господарського суду Одеської області від 25.04.2017 р. прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017 р. рішення господарського суду Одеської області від 25 квітня 2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15 червня 2017 року у справі № 916/491/17 скасовано, справу № 916/491/17 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Вищим господарським судом України відзначено, що відповідно до умов укладеного між сторонами у справі договору поставки передумовою для поставки товару є надіслання покупцем постачальнику та отримання останнім рознарядки з переліком товару (підшипників) за видами та кількістю. Тобто постачальник має бути обізнаним про вид та кількість необхідного для поставки покупцю товару. За твердженням позивача, відповідач на виконання рознарядок здійснив часткову поставку товару. В матеріалах справи містяться копії накладних №366 від 25 серпня 2016 року, №3828 від 02 вересня 2016 року, №3859 від 05 вересня 2016 року, №3959 від 08 вересня 2016 року, №4016 від 12 вересня 2016 року, №4516 від 10 жовтня 2016 року, №5023 від 15 листопада 2016 року та №5328 від 06 грудня 2016 року, товарно-транспортних накладних та приймальних актів з додатками, які підтверджують обставини поставки відповідачем конкретних видів та певної кількості підшипників позивачу, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний про вид та кількість необхідного позивачу товару. Однак, як відзначено судом касаційної інстанції, наведеного не було прийнято судами попередніх інстанцій до уваги та зазначені докази не були досліджені судами на предмет відповідності найменування, виду на кількості поставленого товару заявці, зазначеній в спірних рознарядках, тобто не з'ясовано чи стосуються зазначені накладні спірних рознарядок.

Крім того, Вищим господарським судом України зазначено, що умови поставки товару, погоджені сторонами в договорі, не містять посилання на необхідність надіслання рознарядок саме на конкретний телефонний номер. Пункт 5.1.договору не містить чітко обумовленого номеру засобу зв'язку, на який повинна бути надіслана рознарядка. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рознарядка № 205-63/1942 від 23 вересня 2016 року була надіслана засобами факсимільного зв'язку за телефоном: 97161465 та на електронну адресу: . При цьому, суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що зазначені номер телефону та адреса електронної пошти, на який було надіслано рознарядку, зазначено самим відповідачем в його товарно-розпорядчих документах, а саме: в накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей, копії яких наявні в матеріалах справи. З огляду на викладене висновок судів попередніх інстанцій про недоведеність надіслання позивачем відповідачу рознарядок є передчасним, оскільки суди не з'ясували належним чином чи належить зазначені номер телефону та електронна адреса відповідачу у справі, а висновок судів про відсутність в договорі таких даних постачальника не може свідчити про те, що рознарядки взагалі не надсилались постачальнику та ним не отримувались.

Також судом касаційної інстанції зазначено, що суди залишили поза увагою те, що відповідач у відзиві на позовну заяву письмо підтвердив факт отримання рознарядки №205-63/1942 від 23 вересня 2016 року та поставки товару, зазначеного в цій рознарядці з простроченням строку поставки, тобто визнав позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору за рознарядкою №205-63/1942. Таким чином, суди попередніх інстанцій незважаючи на часткове визнання відповідачем позову, відмовили повністю у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що обставини порушення постачальником строків поставки товару не були з достовірністю досліджені судами попередніх інстанцій, суди не з'ясували на підставі яких рознарядок була здійснена відповідачем поставка конкретного переліку товару за видами та кількістю за накладними №366 від 25 серпня 2016 року, №3828 від 02 вересня 2016 року, №3859 від 05 вересня 2016 року, №3959 від 08 вересня 2016 року, №4016 від 12 вересня 2016 року, №4516 від 10 жовтня 2016 року, №5023 від 15 листопада 2016 року та №5328, чи мало місце прострочення такої поставки у разі встановлення обставин поставки товару за спірними рознарядками та чи обґрунтовано та арифметично правильно здійснено позивачем нарахування штрафних санкцій у справі.

Вищим господарським судом зазначено, що під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, усунути допущені недоліки, всебічно і повно з'ясувати всі обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження обставин, що мають значення у справі, у разі необхідності - витребувати нові докази та правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини і в залежності від встановленого вирішити спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. у задоволенні позові відмовлено.

В мотивах означеного рішення суд першої інстанції посилаючись на умови укладеного між сторонами договору зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази відправлення 23.08.2016 р. електронними засобами підписаної рознарядки від 23.08.2016 р., дати її отримання відповідачем, що робить безпідставними (незалежно від способу відправки та його відповідності умовам договору) посилання позивача на прострочення поставки, що начебто мало місце виходячи з положення п.5.1 Договору №Т/СН-37 (порушення постачальником обов`язку поставити товар протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки).

Також судом першої інстанції зазначено, що копія рознарядки №205-63/1942 від 23.09.2016 р. була направлена 23.09.2016 р. об 14.24 год на електрону адресу та 23.09.2016 р. засобами факсимільного зв'язку за номером телефону 97161465, разом з цим, виходячи з положень ст.526, ч.1 ст.627 ЦК України та змісту пункту 11.11. Договору, слід вважати, що зобов'язання поставки товару за рознарядкою позивача відповідно до пунктів 5.1., 5.2, 5.3 Договору виникає у відповідача у разі, якщо його контрагент надіслав рознарядку факсимільним зв'язком за реквізитами, вказаними у розділі 13 Договору, а саме за телефонами/факсами №031-297-65-66, № В матеріалах справи, за твердженням суду першої інстанції, відсутні докази того, що відповідач повідомив про зміну своїх реквізитів (номерів телефону/факсу) та/або сторони узгодили зміну реквізитів відповідача у встановлений п.11.9 договору спосіб, а саме погодили, що за номером телефону 97164465 може бути надіслано рознарядку факсимільним зв'язком або те, що рознарядки можуть надсилатись на електронну адресу . За викладених обставин, на думку місцевого господарського суду, відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з поставки підшипників за договором від 12.05.2016 р. №Т/СН-37 за рознарядкою від 23.09.2016 р.

Отже, за твердженням суду першої інстанції, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення відповідачу рознарядок № 205-63/1697 від 23.08.2016 р. та № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. у встановленому Договором порядку (п. 5.1 Договору), а саме засобами факсимільного зв'язку за телефонними номерами відповідача, що зазначені у розділі 13 Договору ("Місцезнаходження та реквізити сторін"), що свідчить про недоведеність порушень відповідачем умов договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016 р., та як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання та прострочення виконання зобов'язання з поставки товару.

Господарським судом Одеської області також зазначено, що є помилковим твердженням позивача про те, що надані ним накладні на відпуск ТМЦ, приймальні акти, тощо, якими підтверджується часткова поставка товару за договором, підтверджують також і прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.08.2016 р., оскільки жодний з цих документів не містить зазначення рознарядки від 23.08.2016 р. як підстави здійснення за ними поставки товару.

Разом з цим, як стверджує суд першої інстанції, для визнання нарахування штрафних санкцій за п.7.2 Договору правомірним, позивачу необхідно довести обставину отримання рознарядки Постачальником після її надіслання у встановлений Договором спосіб та на належні реквізити відповідача та дату отримання рознарядки, після спливу 10 робочих днів з якої починається прострочення виконання з поставки товару. Проте всупереч вимог ст.ст.33, 34 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017 р.) цей процесуальний обов'язок позивачем не виконаний.

Також господарським судом Одеської області відзначено, що обставина зазначення електронної адреси в довідці загальних відомостей Філії №4 ПП ТД "ГАЛПІДШИПНИК" в м.Одесі та на розрахункових, товарно-розпорядчих документах відповідача (як і обставина надсилання відповідачу факсом рознарядки за номером телефону 716-14-45) жодним чином не свідчить про належність цього способу направлення рознарядок за договором саме за цією адресою, оскільки у пункті 13 Договору №Т/СН-37 "Місцезнаходження та реквізити сторін" номери телефонів/факсів відповідача зазначені як та , отже належним доказом отримання рознарядок відповідачем можуть бути лише докази надсилання рознарядок за вищезазначеними номерами телефонів факсимільним зв'язком.

Крім того судом першої інстанції відхилено посилання позивача на лист директора ОФ ПП ТД "ГАЛПІДШИПНИК" Агаркова В.В. за вих. №109 від 05.09.2016 р., оскільки зі змісту вищезазначеного листа вбачається, що в ньому міститься інформація про помилково відвантажені підшипники по видатковій накладній №3666 від 25.08.2016 р., в листі відсутні відомості про поставку підшипників на підставі рознарядки Порту від 23.08.2016 р. №205-63/1697. Також судом зазначено, що відсутні у матеріалах справи й докази того, що видаткова накладна №3666 від 25.08.2016 р. була сформована відповідачем саме на підставі вищезазначеної рознарядки.

До того ж, враховуючи обов'язковість врахування вказівок суду касаційної інстанції, які викладені в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2017р. по справі №916/491/17 господарським судом Одеської області зазначено, що відповідно до умов укладеного між сторонами у справі договору поставки передумовою для поставки товару є надіслання покупцем постачальнику та отримання останнім рознарядки з переліком товару (підшипників) за видами та кількістю. Тобто постачальник має бути обізнаним про вид та кількість необхідного для поставки покупцю товару. Судом першої інстанції зазначено, що ним було встановлено те, що щодо спірних рознарядок №205-63/1697 та №205-63/1942, відвантаження здійснювалися не на підставі рознарядок, оскільки останніх відповідач не отримував, належних та допустимих доказів отримання позивачем взагалі не надано, відповідач здійснював поставки на підставі Специфікації до договору № Т/СН-37 від 12.05.2016 року. Отже, судом зазначено, що співпадання поставленого товару у накладних має місце саме з специфікацією а не з рознарядками, оскільки накладні мають посилання на рахунок, а рахунок на договір, тобто поставка здійснювалась за договором (специфікацією до договору, а не за рознарядками).

Щодо вказівок Вищого господарського суду щодо залишення поза увагою того, що відповідач у відзиві на позовну заяву письмо підтвердив факт отримання рознарядки, суд першої інстанції зазначив, що дійсно, представником відповідача було помилково подано відповідний відзив у зв'язку із непорозумінням з довірителем. Разом з цим, враховуючи що представник не може виходити за рамки наданих йому повноважень та діяти всупереч правам та інтересам свого довірителя, враховуючи офіційно надані пояснення директора відповідача викладені в пояснювальній записці на ім'я судді, суд не приймає дані обставини як визнання позову.

Не погодившись із даним рішенням до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ДП "МТП "Южний" з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у справі № 916/491/17 про відмову в задоволенні позовної заяви ДП "МТП "Южний" про стягнення з ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за договором №Т/СН - 37 від 12.05.2016 у розмірі 44 193, 38 грн. скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовну заяву ДП "МТП "Южний" про стягнення з ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 на користь ДП "МТП "Южний" штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за договором № Т/СН-37 від 12.05.2016 у розмірі 44 193, 38 грн., з яких з яких 17 569, 20 грн. розмір пені за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.08.2016 № 205-63/1697; 22 405,78 грн. розмір штрафу за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.08.2016 № 205-63/1697 понад 30 днів, 1 603,48 грн. розмір пені за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.09.2016 №205-63/1942, 2 614, 92 грн. розмір штрафу за прострочення поставки товару за рознарядкою від 23.09.2016 № 205-63/1942 понад 30 днів. А також стягнути з відповідача на користь ДП "МТП "Южний" судовий збір за подання позовної заяви до господарського суду Одеської області - у розмірі 1 600, 00 грн.; за подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду - у розмірі 1 760, 00 грн.; за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України - у розмірі 1 920,00 грн.; за подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду - у розмірі 2 400,00 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що місцевим господарським судом не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи а отже висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Так щодо висновку суду першої інстанції про те, що відвантаження товару ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 за умовами договору №Т/СН - 37 від 12.05.2016 повинно здійснюватись не на підставі рознарядки а на підставі специфікації до договору апелянт зазначає, що умовами Договору про поставку товарів №Т/СН - 37 від 12.05.2016 чітко передбачено порядок поставки товару, зокрема, постачальник здійснює поставку товару відповідно до умов пункту 5.1. Договору - протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання рознарядки покупця на поставку конкретної партії товару. Моментом поставки товару вважається його одержання покупцем з оформленням прибуткових документів на складі покупця. Як стверджує скаржник, враховуючи вищезазначені умови договору, 23.08.2016, ДП "МТП "Южний" на електронну адресу відповідача , направлено рознарядку від 23.08.2016 № 205-63/1697, кінцевим терміном поставки товарів за якою було 07.09.2016 р., а 23.09.2016 р. ДП "МТП "Южний", засобами факсимільного зв'язку (на телефонний номер - 716-14-65) та електронною поштою (на електронну адресу постачальника - ), направлено відповідачу рознарядку № 205-63/1942 на поставку партії підшипників, кінцевим терміном поставки товарів за цією рознарядкою було 07.10.2016 р.

Проте, за твердженням апелянта, відповідачем частково не здійснено та здійснено з простроченням поставку партії підшипників за вищезазначеними рознарядками, що підтверджується доданими до позовної заяви прибутковими документами (товарно- транспортні накладні, приймальні акти, накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей), у зв'язку із чим підприємство звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару за договором на суму 43 395,43 грн.

Крім того апелянт зазначає, що висновок суду про те, що вимоги ДП "МТП "Южний" відносно прострочення поставки товару за рознарядками № 205-63/1697 від 23.08.2016 та №205-63/1942 від 23.09.2016 не підлягають задоволенню, оскільки підприємством не було дотримано вимог п. 5.1 договору, спростовується наступним. Так апелянт зазначає, що рознарядка № 205-63/1697 від 23.08.2016 направлена на електронну пошту - , яка належить ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 та зазначена в довідці загальних відомостей ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 в м. Одесі, а також у розрахункових, товарно-розпорядчих документах постачальника (накладні на випуск товарно-матеріальних цінностей № 3666 від 25.08.2016, № 3828 від 01.09.2016, № 3859 від 05.09.2016, № 3952 від 08.09.2016, № 4016 від 12.09.2016), які додані до позовної заяви. Крім того, за твердженням апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання ДП "МТП "Южний" на лист директора ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 Агаркова В.В. за вих. № 109 від 05.09.2016 р., як на доказ отримання відповідачем рознарядки № 205-63/1697 від 23.08.2016. В свою чергу, як стверджує апелянт, постачальником фактично прийнято до виконання зазначену рознарядку, оскільки зі змісту наведеного листа вбачається, що помилково поставлені Покупцю підшипники 23032 СААУЗЗ - 2 шт. відвантажені відповідно до видаткової накладної №3666 від 25.08.2016, яка оформлена на підставі рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016. Скаржник звертає увагу на те, що даний лист було складено 05.09.2016, тобто вже після направлення ДП "МТП "Южний" рознарядки № 205-63/1697 від 23.08.2016, та у листі чітко зазначено, що помилкове відвантаження сталось саме в процесі виконання поставки товару за договором. До того ж, апелянт відзначає, що про факт отримання рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016 свідчить і те, що відвантаження частини товару відповідно до видаткової накладної № 3666 розпочато ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 25.08.2016 р., тобто протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання рознарядки покупця, як було передбачено умовами п. 5.1 договору.

Не погоджується апелянт й з висновком суду першої інстанції щодо того, що з доказів відправлення рознарядки № 205-63/1942 від 23.09.2016 вбачається, що вона була направлена засобами факсимільного зв'язку на номер телефону 9716-14-65, однак у розділі 13 договору, укладеному між сторонами встановлені інші номери телефонів/факсів відповідача - , , будь-яких змін до договору щодо зміни реквізитів сторонами не узгоджувалися, у зв'язку з чим позивачем не надано доказів направлення рознарядки № 205-63/1942 від 23.09.2016 на телефон/факс відповідача, оскільки, як стверджує апелянт, у п. 5.1 договору прямо не закріплено номер засобу зв'язку на який повинна бути надіслана рознарядка. Тому, на думку скаржника, жодним чином не порушуючи умови договору рознарядка № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. була відправлена позивачем на телефонний номер 716-14-65, який належить відповідачу, та на електронну пошту відповідача - , що зазначена у довідці загальних відомостей ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, а також у розрахункових, товарно-розпорядчих документах постачальника та товарно-транспортних накладних.

Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 626, 629 Цивільного кодексу України скаржник зазначає, що обов'язковість для сторін виконання умов договору, зокрема, - п. 4.1. договору, яким передбачено певний порядок оформлення постачальником рахунку, а саме - у відповідності до рознарядки покупця свідчить про оформлення ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 рахунків: № 8084 від 23.08.2016; № 8331 від 30.08.2016; № 8432 від 01.09.2016; № 8438 від 01.09.2016; № 8720 від 08.09.2016; № 9745 від 06.10.2016; № 10746 від 10.11.2016; № 11272 від 29.11.2016, - саме у відповідності до рознарядок покупця від 23.08.2016 № 205-63/1697 та від 23.09.2016 № 205-63/1942 та, відповідно, є доказом їх отримання постачальником.

Відсутність же у вищезазначених рахунках посилання на рознарядку, на думку апелянта, не може слугувати підставою для відхилення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України саме договір є підставою для виникнення зобов'язань сторін, а саме: у відповідача обов'язку з поставки товару, а у позивача - обов'язку по оплаті товару, а тому, зазначивши у рахунках, у графі призначення платежу, номер і дату укладеного з ДП "МТП "Южний" договору, ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 визначено ідентифікуючу ознаку платежів - реквізити договору, а саме те, що оформлення рахунків та поставка товару здійснювалась у відповідності до рознарядок покупця від 23.08.2016 №205-63/1697 та від 23.09.2016 №205-63/1942.

До того ж, як стверджує апелянт, отримання ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 рознарядок від 23.08.2016 № 205-63/1697 та від 23.09.2016 № 205-63/1942 підтверджується обізнаністю останнього про вид та кількість необхідного для поставки товару, що слугувало підставою для часткового здійснення відповідачем його поставки.

На підтвердження вищенаведеного, як стверджує скаржник, ДП "МТП "Южний" проведено аналіз накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей № 366 від 25 серпня 2016 року, № 3828 від 01 вересня 2016 року, № 3859 від 05 вересня 2016 року, № 3952 від 08 вересня 2016 року, № 4016 від 12 вересня 2016 року, № 4516 від 10 жовтня 2016 року, № 5023 від 15 листопада 2016 року та № 5328 від 06 грудня 2016 року на предмет відповідності найменування, виду та кількості поставленого товару заявці, зазначеній в спірних рознарядках від 23.08.2016 № 205-63/1697 та від 23.09.2016 № 205-63/1942, та доведено їх відповідність рознарядкам.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі №916/491/17 за апеляційною скаргою ДП "МТП "Южний" на рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. та призначено справу до розгляду на 05.02.2018 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 р. враховуючи знаходження головуючого судді Аленіна О.Ю. у відрядженні з 03.02.2018 р. по 05.02.2018 р., у відпустці з 06.02.2018 р. по 20.02.2018 р. та у відрядженні з 21.02.2018 р. по 23.02.2018 р., колегія суддів апеляційної інстанції визнала за необхідне призначити розгляд апеляційної скарги на іншу дату - 05.03.2018 р. о 15:00 год., про що повідомлено учасників справи.

22.01.2018 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 в якому останнє просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, а судове рішення залишити без змін.

У судовому засіданні від 05.03.2018, представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких з апеляційною скаргою не погоджується, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП "МТП "Южний" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2016 р. між ДП "МТП "Южний" (покупець) та ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 (постачальник) було укладено договір №Т/СН-37 про поставку товарів, у відповідності до п.1.1. якого постачальник зобов'язується у 2016 р. поставити покупцю товари, зазначені у специфікації, що є додатком №1 до договору, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п.1.2 договору найменування товару визначається згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 та згідно Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015. Асортимент, кількість та ціна за одиницю товару визначені в додатку №1 до договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору становить 2832106,32 грн. у тому числі ПДВ 20% - 472017,72грн.

Згідно з п.4.1 договору розрахунки за товар проводяться протягом 10 банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, який оформлено у відповідності до рознарядки Покупця, шляхом здійснення прямого банківського переведення коштів на рахунок Постачальника.

У відповідності до п.п. 5.1, 5.2 договору постачальник, протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки покупця на поставку конкретної партії товару, поставляє покупцеві товар у повній відповідності до наданої рознарядки. Моментом поставки товару вважається одержання покупцем з оформленням прибуткових документів на складі покупця. Рознарядка покупця на поставку конкретної партії товару надсилається постачальнику засобами факсимільного зв'язку. Постачальник не пізніше ніж за 24 години до моменту прибуття товару до місця поставки повідомляє про це покупця засобами факсимільного зв'язку.

Пунктами 7.1, 7.2. договору визначено, що у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому договорі. За порушення постачальником строку виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016 р., але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з п.п. 11.9, 11.11 договору, зміни до договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюються додатковими угодами до цього договору, які є його невід'ємними частинами. Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у договорі реквізитів та зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із цим несприятливим наслідків.

У пункті 13 договору постачальником визначено ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, номер телефону/факсу та .

Додатком №1 до договору є Специфікація в якій визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціна за одиницю за загальну ціну, яка складає 2832106,32 грн. у тому числі ПДВ 20% - 472017,72 грн.

Додатковими угодами №1, №2 та №3 до договору сторони виклали Специфікацію (додаток №1 до договору) в новій редакції.

Відповідно до рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016 р. за підписом начальника ВМТЗ Набока О.В. на ім'я директора ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, позивач просив згідно договору №Т/СН-37 від 12.05.2016 р. поставити на склад бази постачання ДП "МТП "Южний" транспортом за рахунок ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 підшипники згідно переліку, а також на кожну партію товару надати відповідні сертифікати виробника та паспорта завірені відповідним чином при їх наявності у виробника.

Відповідно до рознарядки №205-63/1942 від 23.09.2016 р. за підписом начальника ВМТЗ Набока О.В. на ім'я директора ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, позивач просив згідно договору №Т/СН-37 від 12.05.2016 р. поставити на склад бази постачання ДП "МТП "Южний" транспортом за рахунок ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 підшипники згідно переліку, а також на кожну партію товару надати відповідні сертифікати відповідності завірені відповідним чином.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що рознарядку №205-63/1697 від 23.08.2016 р. було направлено відповідачеві електронною поштою, а рознарядку №205-63/1942 від 23.09.2016 р. засобами факсимільного зв'язку. Проте, станом на час подання позовної заяви ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 частково не здійснено та здійснено з простроченням термінів поставку товарів за вказаними рознарядками, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язань за договором №Т/СН-37 від 12.05.2016 р.

Судом першої інстанції, з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 03.10.2017 р. у цій справі, позовні вимоги ДП "МТП "Южний" визнано необґрунтованими та відмовлено в їх задоволенні.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Пунктами 5.1, 5.2 договору сторони передбачили, що постачальник, протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки покупця на поставку конкретної партії товару, поставляє покупцеві товар у повній відповідності до наданої рознарядки. Рознарядка покупця на поставку конкретної партії товару надсилається постачальнику засобами факсимільного зв'язку.

Отже сторонами за договором чітко передбачено, що поставка товару здійснюється після отримання постачальником від покупця рознарядки, яка має бути надіслана засобами факсимільного зв'язку.

Разом з цим, як вбачається з наявним матеріалів справи, та не заперечується позивачем, рознарядка №205-63/1697 від 23.08.2016 р. засобами факсимільного зв'язку відповідачеві не надсилалась.

Натомість позивач зазначає, що дана рознарядку була надіслана на електронну адресу ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 та отримана останнім.

Колегія суддів відзначає, що такі твердження позивача по-перше не узгоджуються з п. 5.2 договору, який чітко визначає, що рознарядка покупця на поставку конкретної партії товару надсилається постачальнику засобами факсимільного зв'язку, по-друге позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що рознарядка №205-63/1697 від 23.08.2016 р. надсилалась на електронну адресу відповідача. Так наявна у матеріалах справи копія рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016 р. не містить ані електронної адреси на яку її було надіслано (у графі «кому» зазначено «Слава»), ані доказів її отримання ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 засобами електронної пошти.

Будь-яких інших доказів на підтвердження отримання ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 від позивача рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016 р. матеріали справи не містять, а сторонами не надано.

Не знайшли свого підтвердження й посилання позивача на надсилання ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії рознарядки №4 №205-63/1942 від 23.09.2016 р. засобами факсимільного зв'язку.

Так судова колегія відзначає, що наявна у матеріалах справи копія рознарядки №205-63/1942 від 23.09.2016 р. містить лише такі реквізити: від - Наталія Кіршенюк, відправлено - 23 вересня 2016 р. 14:24, кому - «Слава», копія - . Проте, доказів приналежності даної електронної адреси відповідачеві та отримання останнім рознарядки №205-63/1942 від 23.09.2016 р. засобами електронної пошти позивачем не надано.

Не підтверджуються матеріалами справи й твердження позивача про те, що рознарядка №205-63/1942 від 23.09.2016 р. була направлена відповідачеві засобами факсимільного зв'язку на телефонний номер - 716-14-65, оскільки такі докази у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що електронна пошта , зазначена в довідці загальних відомостей ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, а також у розрахункових, товарно-розпорядчих документах постачальника, оскільки пунктом 13 договору сторонами визначено реквізити сторін, де постачальником визначено ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4, номер телефону/факсу та . Судова колегія зауважує, що дані реквізити не містять електронної пошти, до того ж, за умовами п. 5.2 договору сторонами чітко визначено, що рознарядка покупця на поставку конкретної партії товару надсилається постачальнику засобами факсимільного зв'язку.

Не можуть бути прийняті колегією судів до уваги й посилання позивача на лист директора ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 №109 від 05.09.2016 р., яким останній нібито підтвердив отримання спірних рознарядок, оскільки у даному листі (т.1, а.с. 85) йде мова про помилкове відвантаження відповідачем підшипників по видатковій накладній №3859 від 05.09.2016 р., які відвантажували по видатковій накладній №3666 від 25.08.2016 р. Отже, означений лист не містять ані посилань на спірні рознарядки, ані підтвердження отримання їх відповідачем. Крім того, колегія суддів відзначає, що наявні матеріали справи не містять доказів того, що видаткова накладна №3666 від 25.08.2016 р. була сформована відповідачем саме на підставі рознарядки.

Крім того у відповідності до п. 11.11 договору сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у договорі реквізитів та зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із цим несприятливим наслідків. Проте матеріали справи не містять жодних доказів про повідомлення відповідачем позивача про зміну реквізитів. Пунктом 11.9 договору визначено, що зміни до договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюються додатковими угодами до цього договору, які є його невід'ємними частинами. Разом з цим жодних додаткових угод між сторонами щодо зміни реквізитів не укладалось, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

З урахуванням п. 5.1. договору задля притягнення відповідача до відповідальності позивач має довести певні обставини, а саме направлення відповідачеві рознарядки, отримання її останнім та не здійснення відповідачем поставки протягом 10 днів з дня отримання рознарядки.

Проте, враховуючи встановлені обставини справи щодо недоведеності позивачем направлення ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 рознарядок №205-63/1697 від 23.08.2016 р. та №205-63/1942 від 23.09.2016 р., а їх отримання відповідачем, колегія суддів вважає, що у відповідача не виникло обов'язку щодо поставки позивачеві продукції за договором №Т/СН-37 від 12.05.2016 р., а тому є безпідставними твердження позивача про прострочення поставки, що мала місце виходячи з положення п.5.1 договору та стягнення з відповідача штрафних санкції за прострочення поставки товару.

Скасовуючи рішення господарського суду Одеської області від 25 квітня 2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15 червня 2017 року у справі № 916/491/17 Вищий господарський суд України зазначив, що суди залишили поза увагою те, що відповідач у відзиві на позовну заяву письмо підтвердив факт отримання рознарядки №205-63/1942 від 23 вересня 2016 року та поставки товару, зазначеного в цій рознарядці з простроченням строку поставки, тобто визнав позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору за рознарядкою №205-63/1942.

Колегія суддів відзначає, що у відзиві на позовну заяву від 27.11.2017 р., який був наданий представником ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 після повернення матеріалів справи із суду касаційної інстанції, відповідач зазначає, що представником відповідача було помилково подано відповідний відзив у зв'язку із непорозумінням з довірителем. Разом з цим, враховуючи що представник не може виходити за рамки наданих йому повноважень та діяти всупереч правам та інтересам свого довірителя, враховуючи офіційно надані пояснення директора відповідача викладені в пояснювальній записці на ім'я судді, відповідач підтримав надані пояснення та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У матеріалах справи міститься пояснювальна записка підписана директором ПП "ТД "Галпідшипник" в особі філії №4 Агарковим В.В. в якій останній зазначає, що відвантаження здійснювалися не на підставі рознарядок, оскільки останніх відповідач не отримував, належних та допустимих доказів отримання позивачем взагалі не надано, відповідач здійснював поставки на підставі Специфікації до договору № Т/СН-37 від 12.05.2016 року. Заявки приймалися по телефону, в т.ч. і на мобільний. Поставка товару здійснювалась в рамках номенклатури та кількості вказаних в специфікації підписаної сторонами до договору. Після отримання заявки виставлявся рахунок на оплату та складалася видаткова накладна, далі на підставі довіреності уповноважена особа отримувала товар та розписувалася в накладній. Накладні виписувалися у відповідності не до рознарядок, а згідно до заявки в межах товару узгодженого в Специфікації. Таким чином, було вибрано товару майже повністю у відповідності до погодженої ціни договору. Загальна сума договору складала 2832106,32 гривень, а за актом звірки взаєморозрахунків на 09.12.2016 виконано на 2824850,19 гривень. Така практика роботи підтверджуються також й правовідносинами які мали місце у 2014 році, а у 2015 та 2017 роках взагалі працювали без договорів.

Щодо накладних №366 від 25 серпня 2016 року, №3828 від 02 вересня 2016 року, №3859 від 05 вересня 2016 року, №3959 від 08 вересня 2016 року, №4016 від 12 вересня 2016 року, №4516 від 10 жовтня 2016 року, №5023 від 15 листопада 2016 року та №5328 від 06 грудня 2016 року, товарно-транспортних накладних та приймальних актів з додатками, які підтверджують обставини поставки відповідачем конкретних видів та певної кількості підшипників позивачу, колегія суддів зазначає, що під час дослідження даних документів було встановлено, що жоден з них не містить посилань на рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016 р. та №205-63/1942 від 23.09.2016 р., як на підставу поставки продукції за договором №Т/СН-37 від 12.05.2016 р.

З урахуванням вищевикладених обставин, судова колегія вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а отже не підлягають задоволенню.

Стосовно посилання апелянта на рахунки № 8084 від 23.08.2016; № 8331 від 30.08.2016; № 8432 від 01.09.2016; № 8438 від 01.09.2016; № 8720 від 08.09.2016; № 9745 від 06.10.2016; № 10746 від 10.11.2016; № 11272 від 29.11.2016, та посилань на те, що навіть за відсутності у них посилань на спірні рознарядки, вони підтверджують поставку товару саме у відповідності до рознарядок покупця від 23.08.2016 № 205-63/1697 та від 23.09.2016 № 205-63/1942 та, відповідно, є доказом їх отримання постачальником, колегія суддів зазначає, що такі твердження апелянта є помилковими, оскільки дані рахунки, не містять посилань на спірні рознарядки, а містять лише зазначення підстави для відвантаження, а саме згідно договору №Т/СН-37 від 12.05.2016 р.

Інші доводи, що наведені в апеляційній скарзі спростовують вищевикладеним та не доводять неправомірності висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Отже, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. у справі №916/491/17є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято з додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. у справі №916/491/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 12.03.2018 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Лашин В.В.