ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року Справа № 917/1664/17

За позовом ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, 39602, м. Кременчук, пров. Героїв Бреста,35А

до ОСОБА_2 акціонерне товариство "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5.

про стягнення 133 661, 30 грн.

Суддя Білоусов С.М.

Секретар судового засідання Кльопова І.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача: ОСОБА_4

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення 133 661,30 грн. заборгованості, в т. ч. 130 566,93 борг за надання послугу централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води, 470,00 грн. - 3% річних та 2 354,37 грн. - інфляційні нарахування.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 15.03.2018 р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Починаючи з червня 2016 року по травень 2017 року договірні правовідносини щодо постачання холодної (питної) води між ОСОБА_1 підприємством "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради та ОСОБА_2 акціонерним товариством "Полтаваобленерго" відсутні.

Щомісячно, у спірний період, Кременчуцькій філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надавалися рахунки на оплату послуг з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води.

За твердженнями позивача за травень 2017 року відповідачем проведено неповну оплату боргу, в звязку з чим виникла заборгованість по не оплаті послуг з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води в сумі 130 556,93 грн. згідно виставленого рахунку № 127730/260107 від 31.05.2017 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення вказаної суму з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами позивача, в тому числі щодо наведення позивачем обставин та правових підстав позову, посилався на те, що позивач безпідставно наполягає на проведенні відповідних розрахунків лише на підставі вказаного рахунку, акту-виконаних робіт, які складені ним в односторонньому порядку, а також на те, що розрахунки позивача не відповідають Правилам користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. за № 190.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно Реєстру суб'єктів природних монополій у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення на час виникнення спірних відносин Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради є монополістом з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пп. 1, 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про природні монополії" до обовязків субєктів природних монополій входить дотримання встановленого порядку ціноутворення, стандартів показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках; забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам, а також не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, та споживачами.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, та, відповідно, надає Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" послуги з централізованого постачання холодної води для виробництва гарячої води, яку в подальшому відповідач реалізує (постачає) споживачам (фізичним та юридичним особам) м. Кременчука та отримує від них кошти за надану послугу.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Пунктом 2.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року передбачено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюється виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем у травні 2017 року щодо надання послуг з централізованого постачання холодної води для виробництва гарячої води, відповідають правовідносинам за договором надання послуг водопостачання та водовідведення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України, Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п. 3.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку.

Згідно із п. 5.2. вказаних Правил вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

У відповідності до пункту 3.13. Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Пунктом 5.21. цих Правил встановлено, що зняття показів засобів обліку здійснюється представником виробника у присутності споживача або самим споживачем (в даному випадку споживачем є відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Полтаваобленерго").

Таким чином, згідно порядку, встановленого Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах, зняття показників приладів обліку повинно здійснюватися сторонами, а саме представником виробника - Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради у присутності представника споживача - Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго".

Позивач ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради не надав суду докази, які підтверджують, що у травні 2017 року на балансі позивача перебували теплові пункти (котельні), тому визначення обємів наданих послуг з водопостачання холодної води на вироблення гарячої води за приладами обліку відповідача в порядку п. 3.13 Правил не вбачається можливим.

З приєднаного до позовної заяви позивачем рахунку вбачається, що нарахування за відповідний період ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради проводив на підставі показників засобів обліку кінцевих споживачів та по нормам водоспоживання.

Докази того, що зняття показів засобів обліку позивачем здійснювалося у порядку, визначеному п. 5.21. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, позивачем в матеріали справи не надані.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що рахунок, наданий позивачем, не може вважатися належним доказом підтвердження наданих відповідачу послуг з централізованого водопостачання та визнання обсягів водопостачання. Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують факт надання послуг з централізованого водопостачання у вказаних позивачем обсягах, останній суду не надав.

До також висновку прийшли Господарський суд Полтавської області та Харківський апеляційний господарський суд під час розгляду справи № 917/511/17 за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення штрафних санкцій в сумі 698 187 грн. 72 коп.

Беручи до уваги, положення ч. 4 ст. 75 ГПК України, господарським судом Полтавської області, в межах розгляду справи № 917/511/17, встановлено преюдиційні обставини, що не потребують доказування при розгляді даної справи.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради та відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Полтаваобленерго" 12.06.2017 року підписали спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 2010121.

У п. 4.4. вказаного спільного протокольного рішення від 12.06.2017 року сторони по справі ОСОБА_1 підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради та ОСОБА_2 акціонерне товариство "Полтаваобленерго" узгодили розмір основної заборгованості за послуги холодного водопостачання для потреб гарячого за червень 2016 року травень 2017 року в сумі 7 989 873 грн. 54 коп.

Оцінюючи зміст вказаного протокольного рішення суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт існування заборгованості Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" перед Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради по оплаті послуг з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води за травень 2017 року в сумі 130 566 грн. 93 коп.

Такий висновок зробив і Харківський апеляційний господарський суд під час розгляду справи № 917/511/17 за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення 698 178 грн. 72 коп.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством "Полтаваобленерго" строків виконання взятих на себе зобовязань, суд враховує наступне.

Пункт 5 спільного протокольного рішенням від 12.06.2017 року визначає, що усі сторони, не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок, перераховують кошти наступній стороні.

Дане рішення не передбачає можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань та підстав для інших грошових вимог.

Отже, цим рішенням змінено строки виконання зобовязання сторонами.

ОСОБА_2 акціонерне товариство "Полтаваобленерго" взяті на себе зобовязання виконало у порядку та строки, визначені спільним протокольним рішенням від 12.06.2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 15.06.2017 року.

Таким чином, строки виконання зобовязання відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством "Полтаваобленерго" дотримано, а тому підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України немає.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України у своїй постанові від 25.03.2015 року по справі № 3-23гс15.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20.03.2018 року.

Суддя Білоусов С.М.