УХВАЛА

15 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1405/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 4 849,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 (згідно із реєстраційним штампом ОАГС) Департаментом комунальної власності Одеської міської ради подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі № 916/1405/17 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 916/1405/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2018 року у справі № 916/1405/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Берднік І.С.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено в сумі 1600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимоги:

- розірвати договір оренди № 3018 від 18.11.1996 (у новій редакції від 14.12.2006), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ПАТ "Одеський коровай";

- виселити ПАТ "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- стягнути з ПАТ "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущену вигоду у сумі 4 849,80 грн.

У відповідності до вимог пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 15.12.2017) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 5 760, 00 грн (1 600 x 3 x 120%), яка має бути перерахована за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Проте, касаційна скарга судовим збором не оплачена, водночас заявлено клопотання про відстрочення його сплати, в обґрунтування якого скаржник зазначає, що останній є виконавчим органом Одеської міської ради, у зв'язку з чим фінансування діяльності Департаменту здійснюється через Головне управління державної казначейської служби України, що потребує тривалого часу для проведення грошових коштів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній до 15.12.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Крім цього, ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, та керуючись ч. 2 ст. 292 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) залишає касаційну скаргу без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 30.03.2018.

3. Роз'яснити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір