ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

19.03.2018 року м. Дніпро Справа № 29/5005/6325/2011

Суддя (доповідач) Дніпропетровського апеляційного господарського суду Вечірко І.О. перевіривши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", м. Київ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року (суддя - Калиниченко Л.М., м. Дніпро)

у справі № 29/5005/6325/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 29/5005/6325/2011 задоволено клопотання ліквідатора Куліченка М.В. № 02-14/172 від 15.03.2017р. Затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" з наступними вимогами кредиторів: Приватної аудиторської фірми "Бізнес-Аудит", м. Харків на суму 6 511,65 грн. (4 черга задоволення); Іноземного підприємства "Юридична фірма "Аріадна", м. Харків на суму 25 062,17 грн. (4 черга задоволення); Іноземного підприємства "Еолія", м. Мерефа Харківського району Харківської області на суму 6 395,54 грн. (4 черга задоволення); Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокерська компанія - Сток Маркетс Компані", м. Харків на суму 5 000,00 грн. (4 черга задоволення); Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра", м. Харків на суму 236 749 852,93 грн. (4 черга задоволення); Державної податкової інспекції в Московському районі м. Харкова на суму 247 580,52 грн. (3 черга задоволення); Державної податкової інспекції в Київському районі м. Харкова на суму 303 953,24 грн. (3 черга задоволення); Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі м. Харкова на суму 1 330 877,61 грн. (3 черга задоволення), на суму 440 191,11 грн. (6 черга задоволення); Державної податкової інспекції в Фрунзенському районі м. Харкова (правонаступник - Індустріальна міжрайонна ДПІ м. Харкова) на суму 1 135 796,01 грн. (3 черга задоволення), на суму 55 757,76 грн. (6 черга задоволення); Державної податкової інспекції в Дзержинському районі м. Харкова на суму 95 050,05 грн. (3 черга задоволення); Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ на суму 609,00 грн. (4 черга задоволення); ОСОБА_4 , м. Димитрів Донецької області на суму 2 158,00 грн. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів, забезпечених заставою: ТОВ "СМАРТ ЕСЕТС МЕНЕДЖМЕНТ", м. Київ на суму 544,27 грн. (1 черга задоволення); Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ на суму 293 357 115, 73 грн. (1 черга задоволення). Зобов'язано ліквідатора Куліченка М.В. провести засідання кредиторів (комітету кредиторів), протоколи засідань направити до господарського суду Дніпропетровської області для долучення до матеріалів справи № 29/5005/6325/2011.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року була предметом апеляційного перегляду в частині внесення до реєстру вимог кредиторів вимог ОСОБА_4 За наслідком перегляду в апеляційному порядку постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року скасовано в частині внесення до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_4 на суму 2 158, 00 грн.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду від 28.03.2017 року, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року в частині визнання вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра" на суму 236 749 852,93 грн. та віднесення їх до реєстру вимог кредиторів як вимог четвертої черги задоволення, прийняти в оскаржуваній частині нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра" на суму 236 749 852,93 грн., а також припинити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Таміра" як безпідставно порушене.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року скаржник, зокрема, зазначив, що йому не було вручено оскаржену ухвалу ані в день її проголошення (складення), ані пізніше, про її існування скаржник дізнався лише з реєстру судових рішень та після ознайомлення із матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи, заяву з грошовими вимогами до боржника скаржник до господарського суду не подавав. В реєстрі вимог кредиторів, затвердженому господарським судом 28.03.2017 року, скаржник не значиться.

Таким чином, оскаржувана ухвала не підлягала направленню на адресу скаржника, який не є кредитором у справі про банкрутство ТОВ "Таміра".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 року апеляційним господарським судом, зокрема, встановлено, що ПАТ "КБ "Хрещатик" не є стороною або іншим учасником у справі про банкрутство ТОВ "Таміра".

Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 28.03.2017 року про затвердження реєстру вимог кредиторів надіслана судом 29.03.2017 року, зареєстрована 30.03.2017 року та оприлюднена 31.03.2017 року.

Скаржником не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а також факту ухвалення судом першої інстанції рішення про права, інтереси та (або) обов'язки скаржника, що унеможливило б скаржника звернутись із апеляційною скаргою у строки, встановленні статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року). Таким чином, відповідна можливість залежала виключно від волевиявлення скаржника (мала суб'єктивний характер).

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин такого пропуску.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки на апеляційне оскарження, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне провадження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їх судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави, вказані скаржником, на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, а підстави, вказані нею в заяві визнані апеляційним господарським судом неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою та вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху для надання скаржнику можливості усунути недоліки: подати заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Керуючись статтями 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 29/5005/6325/2011 без руху.

ПАТ "КБ "Хрещатик" надати суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску

Суддя-доповідач І.О. Вечірко