ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р.Справа № 922/4126/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Карпатські мінеральні води", м. Київ
до Товариста з обмеженою відповідальністю "ТБ "Салтівський рітейл", м. Харків
про стягнення 413127,44 грн.
за участю :

представника позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 12/01-2018-1 від 12.01.2018 року;

представника відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Карпатські мінеральні води" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський рітейл" про стягнення заборгованості за договором постачання № 2 від 30.05.2014 року в розмірі 413681,25 грн., з яких 368843,32 грн. за переданий у власність товар, 19178,50 грн. вартість неповернутої тари багаторазового використання, 12743,17 грн. пені, 9155,89 грн. штрафу, 1452,08 грн. 3% річних та 2308,29 грн. інфляційних втрат. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 15.01.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 березня 2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні 12.03.2018 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 12.03.2018 року не з`явився, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали суду від 26.02.2018 року на юридичну адресу відповідача, яка вказана у Витягу з ЄДРПОУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов'язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

30.05.2014 року товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Карпатські мінеральні води» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Салтівський рітейл» (відповідач) було укладено договір постачання № 2 та протокол узгодження розбіжностей, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити воду ТМ «Карпатська Джерельна» (товар), кількості, асортименті та по цінах, вказаним в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.3 договору, розрахунок за товар, поставлений за цим договором, здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у накладній, яка підтверджує отримання товару відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 368843,32 грн., що підтверджується накладною № ТКУТ-02460 від 15.08.2017 року на суму 137041,92 грн., накладною № ТКУТ-02723 від 30.08.2017 року на суму 62570,88 грн., накладною № ТКУТ-02907 від 13.09.2017 року на суму 51058,44 грн., накладною № ТКУТ-02977 від 22.09.2017 року на суму 120608,64 грн. та накладною № ТКУТ-03100 від 30.09.2017 року на суму 117054,72 грн.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте відповідач, в порушення умов, укладеного між сторонами договору, не здійснив повної оплати за товар, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 368843,32 грн.

Вищезазначена заборгованість також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний обома сторонами (а.с. 71).

28.11.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 2811/2017-1 (а.с. 66-67) про сплату заборгованості.

Проте відповідач відповіді на претензію не надав, борг перед позивачем в сумі 368843,32 грн. не сплатив.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 413681,25 грн., з яких 368843,32 грн. за переданий у власність товар, 19178,50 грн. вартість неповернутої тари багаторазового використання, 12743,17 грн. пені, 9155,89 грн. штрафу, 1452,08 грн. 3% річних та 2308,29 грн. інфляційних втрат.

В ході розгляду справи, позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з частковими оплатами, здійсненими відповідачем та укладенням між сторонами заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 413127,44 грн., з яких 346843,32 грн. за переданий у власність товар, 10182,25 грн. вартість неповернутої тари багаторазового використання, 32459,51 грн. пені, 9155,89 грн. штрафу, 3491,87 грн. 3% річних та 10994,60 грн. інфляційних втрат.

Вищезазначена заява позивача була прийнята судом до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється з її урахуванням.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзиву на позов та доказів сплати заборгованості не надав.

В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання № 2 від 30.05.2014 року у розмірі 346843,32 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10182,25 грн. вартості неповернутої багаторазової тари, суд зазначає наступне.

Як вбачається з накладних на поставку товару, відповідачу поставлено товар у тарі багаторазового використання піддонах у кількості 169 шт.

Відповідно до п. 2.3 протоколу узгодження розбіжностей, позивач здійснює поставку товару в тарі багаторазового використання, яка підлягає поверненню відповідачем позивачу протягом 3 місяців з дати видаткових або товарно-транспортних накладних на товар. Вартість тари вказується в накладних окремо. Повернення тари багаторазового використання здійснюється за рахунок позивача. У разі неповернення тари багаторазового використання по закінченню строку для її повернення, відповідач зобов`язується оплатити повну вартість такої неповернутої тари.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем багаторазової тари, у якій здійснювалась поставка товару та приймаючи до уваги те, що надані позивачем накладні містять вартість піддонів, які підлягають поверненню, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині вартості тари в розмірі 10182,25 грн.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 3491,87 грн. 3% річних та 10994,60 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 3491,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 10994,60 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 32459,51 грн. пені та 9155,89 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.4 договору, відповідач за порушення терміну, визначеного у п. 3.3 договору зобов`язаний сплатити на користь відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.5 договору, у разі прострочення відповідачем оплати за переданий у власність товар більш ніж на 30 календарних днів, відповідач зобов`язується сплатити на користь позивача штраф у розмірі 2% від вартості партії товару, що була поставлена позивачем, але частково/повністю не оплачена.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 32459,51 грн. та штраф за прострочення оплати товару більш ніж на 30 календарних днів в розмірі 9155,89 грн., розрахунок пені та штрафу перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо їх задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 6196,91 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимог задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський рітейл" (61029, м. Харків, Салтівське шосе, буд. 129, п/р 5584 у АТ "ОТП Банк", МФО 300528, п/р 260076908 у ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Карпатські мінеральні води" (01011, АДРЕСА_1, р/р 1771 в АТ "Прокредит Банк", МФО 320984, ) 346843,32 грн. заборгованості по оплаті за переданий у власність товар, 10182,25 грн. вартість неповернутої тари багаторазового використання, 32459,51 грн. пені, 9155,89 грн. штрафу, 3491,87 грн. 3% річних ,10994,60 грн. інфляційних втрат та 6196,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 15.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_2

922/4126/17