ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/899/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Колоколов С.І., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Процук О.В.

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2017

у справі № 923/899/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком»

до відповідача: Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області

про: стягнення 24848, 78 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

дата та місце ухвалення рішення: 04.12.2017, м.Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області, зал судових засідань №209, судове засідання тривало з 12год. 00хв. до 12 год. 30хв.

повний текст рішення складений 07.12.2017

в судовому засіданні 12.02.2018 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 26.02.2018, та в судовому засіданні 26.02.2018 оголошувалась перерва до 13.03.2018.

в судовому засіданні 13.03.2018 згідно ст. 233 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення заборгованості в сумі 24848,78 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобовязань щодо відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг зв'язку пільговій категорії населення та обґрунтовані п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, ст. ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України, п.п. 2, 3, 5, 6, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 11, 509, 526, 530 Цивільного кодексу України.

30.11.2017 позивачем в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про зменшення розміру позовних вимог № 300-65С00031 від 30.11.2017, згідно якої останній просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23639,05грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 04.12.2017 (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) позов задоволено: з Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Херсонської філії стягнуто заборгованість в сумі 23639,05 грн., вирішено питання про розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з їх обґрунтованості та доведеності матеріалами справи. При цьому, судом з посиланням на п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, відхилено в якості доказів оплати заборгованості за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 надані відповідачем платіжні доручення № 4 від 17.01.2015 на суму 4335,00грн. та № 112 та № 87 від 13.02.2015 на суму 17956,17грн. та 0,84грн. відповідно.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду апелянт визначає неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи і які місцевий господарський суд визнав встановленими.

За змістом апеляційної скарги, апелянт вказує на недоведеність позивачем заявленої до стягнення суми заборгованості, через відсутність первинних документів, які підтверджують її розмір. При цьому, представлені акти звіряння підтверджують лише стан дебіторської заборгованості та в силу приписів чинного законодавства не можуть використовуватись як письмова форма визнання боргу.

Так само, скаржник зазначає, що ухвалюючи рішення судом першої інстанції безпідставно віднесено до платежів за 2014 рік та не прийнято до уваги платіжні доручення № 4 від 17.01.2015 на суму 4335,00грн. та № 112 та № 87 від 13.02.2015 на суму 17956,17грн. та 0,84грн., оскільки судом не було враховано, що Постанова Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, якою затверджено Порядок фінансування місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначає лише порядок взаємовідносин між державними органами, що здійснюють фінансування та оплату компенсацій за надані послуги, а не дату формування та подання звітів за надані послуги.

Задовольняючи позовні вимоги суд вважав доведеною суму позову у розмірі 23639,05грн., в той же час, за висновком суду, внаслідок віднесення оплати за платіжними дорученнями № 4 від 17.01.2015 на суму 4335,00грн. та № 112 та № 87 від 13.02.2015 на суму 17956,17грн. та 0,84грн. як погашення заборгованості за 2014 рік, сума заборгованості склала 22292,01грн. (4335-17956,17+0,84), тобто, на думку скаржника, судом першої інстанції не досліджено походження суми боргу.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2017 у справі № 923/899/17. Встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.01.2018 згідно з нормами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України з наданням доказів направлення відзиву іншим учасникам справи.

У відзивах на апеляційну скаргу, позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, та таким, що прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що сума проведеного платежу у розмірі 22292,00 грн., згідно платіжних доручень №4 від 17.01.2015 на суму 4335,00 грн., №87 від 13.02.2015 на суму 0,84 грн. та № 112 від 13.02.2015 на суму 17956,17 грн., сплачена у відшкодування витрат за надані пільговій категорії громадян мешканцям Олешківського району у 2014 році за телекомунікаційні послуги, відповідно до спільних протокольних рішень від 16.01.2015 та 12.02.2015 та строків передбачених абз. 4 п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

При цьому, позивач наголошує, що відповідач надав до суду акт звірки з зазначенням вартості послуг, прийнятих за періодами, що не відповідають місяцям отримання пільговиками телекомунікаційних послуг, і відповідають місяцям прийняття звітності УСЗН (тобто, зі зміненням на один місяць наприклад: суму, яку обліковує Відповідач по дебету в акті звіряння за січень 2015 року фактично є сумою за надані послуги пільговикам в грудні 2014 року, в лютому 2015 року фактично в січні 2015 року і т.д.).

Заборгованість за грудень 2015 року у сумі 15120,28 грн. підтверджується листом УСЗН від 03.02.2016 №2-2/450, яким відповідач інформував позивача про неприйняття ним до розрахунку січневої звітності за наданні послуги пільговикам в грудні 2015 року у сумі 15120,28 грн. через відсутність джерела фінансування. На думку позивача, сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязань щодо своєчасних сплат за надані послуги.

Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації в поданих суду 09.02.2018 письмових поясненнях зазначає, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було встановлено (не витребувано) та не досліджено повного списку пільговиків, на підставі якого позивачем сформовано позовну вимогу у сумі 23 639,05 грн. Також відповідач зазначає, що предявляючи позов позивач зобовязаний довести (надати відповідні докази) на підтвердження суми позову, а саме в якості доказу, окрім акту звірки, надати первинні документи (платіжні доручення та розрахунки видатків по пільговикам).

У звязку з перебуванням судді члена-колегії ОСОБА_3 у відпустці, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.02.2018 № 119, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Богацька Н.С., суддів Разюк Г.П., Савицький Я.Ф.

Ухвалою суду від 06.02.2018 прийнято справу №923/899/17 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Богацька Н.С., судді Разюк Г.П., Савицький Я.Ф.

У звязку з перебуванням судді члена-колегії ОСОБА_4 у відпустці, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 23.02.2018 № 248, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Богацька Н.С., суддів Колоколов С.І., Разюк Г.П.

Ухвалою суду від 26.02.2018 прийнято справу №923/899/17 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Богацька Н.С., судді Колоколов С.І., Разюк Г.П.

В судовому засіданні представник позивача висловився на підтримку доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача також усно пояснив, що вважає погодженою суму заборгованості за надані послуги пільговим категоріям громадян у грудні 2015 року, виходячи зі змісту наявного в матеріалах справи листа Управління соціального захисту населення Цурюпинської районної державної адміністрації № 7-65С000/28 від 11.08.2017.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікації, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про телекомунікації». Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Предметом спору у даній справі є вимоги ПАТ «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» про стягнення боргу з компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 23639,05 грн., за борговий період, визначений позивачем, з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають встановлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства».

Частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Норми вказаних нормативно-правових актів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов'язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, зобов'язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постановах від 31.10.2017 у справі №925/449/17, від 01.11.2017 у справі №921/223/17-г/13, від 26.09.2017 у справі 927/1095/16.

При цьому, у спірних правовідносинах відповідач не здійснює владні управлінські функції щодо позивача, а зміст захищуваного права носить приватноправовий характер та полягає в отриманні плати за надані послуги окремими категоріям громадян, обовязок здійснення якої, як зазначалося вище покладено, на державу в особі уповноважених органів.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (надалі Порядок № 256).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, як правильно зазначено місцевим господарським судом, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг на території Цурюпинського (Олешківського) району є Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області, а відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення):

до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Пунктом 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі:

до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

За змістом п. 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Як зазначає позивач, у період з 01.01.2015 до 31.12.2015 ним було надало послуги зв'язку пільговим категоріям абонентів, які проживають на території Цюрупинського (Олешківського) району, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про охорону дитинства», на загальну суму 187486,05грн., з яких відповідачем не відшкодовано вартість послуг на суму 23 639,05 грн.

11.08.2017 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 7-65С000/28 від 11.08.2017 щодо оплати наявної суми заборгованості в розмірі 24848,78грн.

Листом № 2-2/3163 від 21.08.2017 відповідач повідомив позивача, що вказана в претензії суми заборгованості в розмірі 24848,78 грн. не відповідає дійсності, а також зазначив, що згідно актів звіряння взаємних розрахунків між Управлінням соціального захисту населення Олеківської (Цюрипинської) районної державної адміністрації і Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» м. Херсон заборгованість по фінансуванню за надані пільги підприємством ПАТ «Укртелеком», яка виникла станом на 01.01.2016 року (по прийнятним нарахуванням до розрахунку з урахуванням заборгованості на 01.01.2015 року) складає 7482,32грн. Питання проведення розрахунків за надані послуги пільговим категоріям громадян згідно ст. 91 Бюджетного кодексу України вирішується місцевими органами виконавчої влади в межах коштів, передбачених в місцевих бюджетах на зазначену мету.

Враховуючи, що направлена на адресу відповідача претензія залишена останнім без задоволення, позивач - Публічне акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», звернувся з відповідними позовними вимогами до суду.

В ході судового розгляду, на виконання ухвали суду від 02.11.2017 сторонами складено та надано в судове засідання від 04.12.2017 акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2015 по 01.01.2016.

За даними вказаного акту звіряння ПАТ «Укртелеком» визначає суму за дебетом 187486,05 грн., за кредитом 163847,00грн., сальдо на 01.01.2016 23639,05грн. В свою чергу, за даними Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації, сума відображена за дебетом (графа «прийнято») 189285,47грн., за кредитом 186139,00грн., сальдо на 7482,32грн.

При цьому, відповідач невірно відобразив суми в кредиті та дебеті: так, в дебеті він відобразив суми , які передавались позивачем за звітом та суми, які він прийняв до оплати, за кредитом він відобразив суми, які ним були сплачені протягом 2015 року.

Супровідним листом від 01.12.2017, відповідач надав до матеріалів справи платіжні доручення за період з 17.01.2015 по 18.12.2015 на суму 186139,00грн. (а.с.91-115).

Позивач згідно поданого суду 04.12.2017 клопотання № 302-65С000/31 від 04.12.2017 просив долучити копії повідомлення про непогашення боргу за грудень 2015 року, листа УСЗН Цюрупинської РДА від 03.02.2016; зведених реєстрів для проведення розрахунків за електричну енергію; спільних протокольних рішень № 20/75 від 16.01.2015 та № 20/427 від 12.02.2015 (а.с. 116-134).

За результатами розгляду заявленого позову, Господарський суд Херсонської області, визнав доведеним матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобовязань з компенсації витрат на відшкодування наданих пільг за період з січня 2015р. по грудень 2015р. та остаточні позовні вимоги позивача (з урахуванням прийняття зменшення їх розміру в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України) задовольнив в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

В силу приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зміст доводів заявника апеляційної скарги зводиться до відсутності належних доказів (первинних документів), які б у встановленому порядку підтверджували заявлену до стягнення суму боргу та необґрунтованим застосуванням положень п. 5 Порядку № 256 щодо відхилення розрахунків, здійснених згідно платіжних доручень № 4 від 17.01.2015 на суму 4335,00грн. та № 112 та № 87 від 13.02.2015 на суму 17956,17грн. та 0,84грн.

Оцінюючи представлені сторонами докази на предмет їх належності та допустимості, а отже і спроможності підтверджувати певні факти, у світлі означених доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (тут і надалі в реакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов, а згідно з п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладено обовязок долучити до матеріалів позовної заяви документи, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Наведений обовязок позивача кореспондує з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обовязок доказування покладається на сторону, яка посилається на певні обставини чи факти.

Отже, саме на позивачеві лежить обовязок надання суду обґрунтованого розрахунку заявлених позовних вимог, та документального підтвердження їх розміру.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Заявлену до стягнення суму заборгованості позивач підтверджує розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг (форма № 2-пільга) (а.с. 9, 10, 12, 14, 16, 18, 19, 20, 22, 24, 25, 27), а також актами звіряння розрахунків між Херсонською філією ПАТ «Укртелеком» та Управлінням праці та соціального захисту населення на 01.01.2016 Л/рах-5001, Л/рах-5002, Л/рах-5005,Л/рах-5006, Л/рах-5007, Л/рах-5011+5017, П/рах-5017 (а.с. 29-35).

В свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що визначена позивачем сума заборгованості не відповідає дійсності і за даними обліку Управління соціального захисту населення Олешківської (Цурюпинської) районної державної адміністрації рахується сума боргу в розмірі 7482,32грн.

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявні листи відповідача №2-2/828 від 05.03.2015, № 2-2/1325 від 14.04.2015, № 2-2/1619 від 06.05.2015, № 2-2/2193 від 09.06.2015, № 2-2/3748 від 10.09.2015, № 2-2/4074 від 12.10.2015, № 2-2/5097 від 10.12.2015, № 2-2/109 від 11.01.2016 щодо необхідності опрацювання позивачем розбіжностей представлених розрахунків за формою № 2-пільга та надання відомостей для повторного звіряння.

За актами звіряння розрахунків між Херсонською філією ПАТ «Укртелеком» та Управлінням праці та соціального захисту населення на 01.01.2016 Л/рах-5001, Л/рах-5002, Л/рах-5005, Л/рах-5006, Л/рах-5007, Л/рах-5011+5017, П/рах-5017 наданих позивачем (а.с.29-35), визнана відповідачем сума заборгованості станом на 01.01.2016 складає 7482,32грн.

Наведена сума заборгованості також відображена відповідачем й у складеному на вимогу суду акті звіряння розрахунків Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації з компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги, що компенсують із державного бюджету за період з 01.01.2015 по 01.01.2016 (а.с. 87).

При цьому, як встановлено місцевим господарським судом, та не спростовується учасниками справи, прийняті суми до сплати відповідач відобразив за місяцем обліку цих сум, а не за місяцем надання послуг, тому при аналізі даних сторін суми помісячно не співпадають (за даними відповідача суми, які він приймає до сплати слід дивитися у наступному місяці).

Такий алгоритм обліку зобовязань випливає із встановленого ч. 1 п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 та п.5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 порядку узгодження розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам згідно з формою « 2-пільга».

Отже, з урахуванням викладених обставин, відповідачем у визначеному порядку погоджено вартість наданих позивачем послуг за період з січня 2015 року по листопад 2015 року.

При цьому, матеріали справи не містять належних у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів погодження вартості таких послуг у грудні 2015 року (актів звіряння, підписаних уповноваженими особами згідно з вимогами Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету).

У загаданому контексті колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду щодо прийняття в якості належного доказу визнання відповідачем суми боргу за грудень 2015 року на суму 15120,28грн. листа Управління соціального захисту населення Цурюпинської районної державної адміністрації № 2-2/450 від 03.02.2016, адже зміст останнього зводиться до обставин неприйняття до розрахунку на відшкодування витрат повязаних з наданням пільг через невизначеність джерел покриття таких видатків та жодною мірою не визначає узгодження такої суми відповідачем.

Не доводить обґрунтованість представленого позивачем розрахунку за грудень 2015 року може вважатися таким доказом й лист Управління соціального захисту населення Цюрупинської районної державної адміністрації на адресу ЦОА № 16 ХФ ПАТ «Укртелеком» в м. Цурюпинську (про результати електронної перевірки) від 11.01.2016 вих. № 2-2/109, про яке йде мова у згаданому листі. Наразі, за результатами електронної звірки Управління повідомило позивача про недостатність даних для розрахунку доходу на загальну суму 15120,28грн., необхідності внесення виправлень в файли та надання їх для повторного звіряння.

Про відсутність обставин узгодження вартості послуг у заявленому позивачем розмірі свідчить також й зміст листа відповідача № 2-2/2711 від 06.05.2016, згідно якого останній наголошує на невідповідності вказаної в акті звірки станом на 01.04.2016 суми заборгованості та необхідності надання пояснень з боку надавача послуг вказаної в акті суми в розмірі 24848,78грн.

За вказаних обставин, наявні в матеріалах справи листи Управління соціального захисту населення Цюрупинської районної державної адміністрації за відсутності інших доказів, які б у встановленому порядку підтверджували розмір наданих позивачем послуг у грудні 2015 року (як-то: договорів з абонентами, актів надання послуг з підключення абонентів до звязку, довідок щодо постановлення таких абонентів на облік в органах соціального захисту населення за встановленим місцем реєстрації, тарифікації послуг тощо) не можуть бути прийняті судом як самостійний доказ у справі, адже не дозволяють визначити реальний обсяг зобовязання.

Колегія суддів приймає до уваги, що місцевий господарський суд, ухвалою від 02.11.2017 зобовязував позивача окрім проведення звірки, надати також первинні документи в оригіналі на огляд суду у разі наявності розбіжностей.

З наявних в матеріалах справи документів, й зокрема, протоколів судових засідань / рішення суду, не вбачається, що такі документи, попри вимоги ухвали від 02.11.2017 та наявність розбіжностей в представленому акті звіряння, були надані суду.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Аналогічні за змістом положення визначені й в ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в чинній редакції).

З огляду на встановлений ст. 14 Господарського процесуального кодексу України принцип диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу приписів ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Суд апеляційної інстанції в своїх ухвалах неодноразово звертав увагу позивача на необхідність надання первинних бухгалтерських документів, які детально відображають динаміку утворення та погашення заборгованості.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Статтею 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проте, відповідні докази ані місцевому, ані апеляційному господарському суду впродовж розгляду справи надані не були.

При цьому, незважаючи на ті обставини, що обовязок проведення звірки відомостей згідно наведених вище положень Постанов Кабінету Міністрів України, покладається на відповідні структурні підрозділи місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, встановлення розміру зобовязання лише на підставі даних позивача без їх підтвердження належними та допустимими доказами суперечило б приписам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, враховуючи той факт, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані пільговим категоріям громадян в грудні 2015 року на суму 15120,28грн. не знайшли свого підтвердження згідно з наявними у справі доказами, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування судового рішення в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відхилення в якості доказів оплати платіжних доручень №4 від 17.01.2015 на суму 4335,00 грн., №87 від 13.02.2015 на суму 0,84 грн. та № 112 від 13.02.2015 на суму 17956,17 грн.

Наразі, перерахування коштів згідно вказаних платіжних доручень здійснювалось на підставі спільних протокольних рішень № 20/75 від 16.01.2015 та № 20/427 від 12.02.2015.

Спільні протокольні рішення складені за участю учасників розрахунків: Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (сторона 1), Департаменту фінансів Херсонської обласної державної адміністрації (сторона-2), ПАТ «Укртелеком» Херсонська філія (сторона-3), ЕК ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» (сторона-4), ДП «Енергоринок» (сторона-5). Рішення підписані посадовими особами, підписи завірені печаткою. За змістом п. 4.3 Рішень Сторона №2 перераховує Стороні №3 через департамент бюджету і фінансів Херсонської міської ради, управління соціальної політики Херсонської міської ради, фінансового управління та управління соціального захисту населення райдержадмінстрацій і міських рад кошти субвенцій на відшкодування наданих окремим категоріям населення пільг на оплату послуг зв'язку станом на 01.01.2015 в сумі 803310 грн. та станом на 01.02.2015 в сумі 486554,00грн.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи зведених реєстрів актів звіряння для проведення розрахунків за електричну енергію у січні-лютому 2015 року., сума заборгованості по Цюрупинському (Олешківському) районі за січень 2015 року складає 4335,00 грн., за лютий 2015 року 17957,00 грн.

Водночас, як зазначалося вище, ч. 1 п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 та п.5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 встановлюють порядок узгодження розрахунків за надані послуги та формування на їх підставі актів звіряння розрахунків, які в подальшому використовуються для обліку зобовязань та здійснення платежів.

Узгодження таких розрахунків здійснюється за наслідками надання послуг в місяці, що настає за звітним у строк до 22-го числа.

Отже, визначені згідно спільних протокольних рішень № 20/75 від 16.01.2015, № 20/427 від 12.02.2015 суми заборгованості станом на 01.01.2015 та 01.02.2015 та проведені на їх підставі розрахунки, як правомірно зазначено місцевим господарським судом є відшкодуванням вартості наданих послуг станом на 01.01.2015.

Наведене також узгоджується й з наявним в матеріалах справи листуванням сторін щодо результатів електронної звірки відомостей (а.с.9-28).

Доводи заявника апеляційної скарги в цій частині, відхиляються судовою колегією як необґрунтовані.

Отже, загальний розмір визначеного та узгодженого зобовязання складає 7481, 47 грн. (171328,71 грн. (сума узгодженого зобовязання за 2015 рік) 163847,00 грн. (сума оплати за 2015 рік (186139,00грн. (сума оплати) 22292,00грн. (сума оплати, яка віднесена на 2014 рік).

Спірні правовідносини носять змішаний характер і підпадають під правове регулювання не лише Бюджетного кодексу України, який визначає безпосередню процедури сплати грошових коштів, але також регулюються нормами цивільного законодавства: Цивільного кодексу України та відповідними законами України, які визначають правову підставу, в даному випадку для оператора телекомунікаційних послуг, надавати послугу на пільговій умові певним категоріям осіб.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області та необхідність часткового скасування рішення місцевого господарського суду з прийняттям рішення про часткове задоволення позову в сумі 7481,47 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на сторін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2017 у справі № 923/899/17 скасувати частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, буд. 6; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, б. ОСОБА_5, 18; ) в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» (73000, Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, 41; ; рахунок № 4909 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», м. Київ, МФО 300346) заборгованість в сумі 7481,47 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 506,38 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, б. ОСОБА_5, 18; ) в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» (73000, Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, 41; ; рахунок № 4909 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», м. Київ, МФО 300346) в дохід Державного бюджету України (отримувач: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса; код отримувача: 38016923; банк отримувача: ГУДКС України в Одеській області; код банку отримувача: 828011; рахунок: 2002; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 557,02 грн.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати накази на виконання даної постанови.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.03.2018.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді С.І. Колоколов

ОСОБА_6