ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018р. Справа №914/192/18

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу

позовної заяви: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів,

до відповідача: Державної установи Дрогобицька виправна колонія (№40), м.Дрогобич,

про стягнення 37 669,95 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: ОСОБА_2 представник;

Обставини справи: Приватне акціонерне товариство Львівобленерго звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Державної установи Дрогобицька виправна колонія (№40) про стягнення 37 669,95 грн.

Ухвалою від 01.02.2018 року суд порушив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 27.12.2018року.

В судове засідання 27.02.2018р. зявилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи. По суті спору пояснив, що 27 червня 2008 р. між ВАТ «Львівобленерго», яке в подальшому було перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» та Дрогобицькою виправною колонією Львівської області (№ 40), яка в подальшому була перейменована у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)») було укладено договір про постачання електричної енергії № 90468. За умовами договору позивач, як постачальник продає електроенергію, відповідачу, як споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

В порушення умов Договору, Відповідач не здійснював повної та вчасної оплати за поставлену йому активну електричну енергію що вбачається з долучених до позовної заяви розрахунків, у звязку з чим йому нараховано 20 279,08 грн пені, 3315,41грн 3% річних та 14075,46грн інфляційних нарахувань.

Представник відповідача подав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області у даній справі на 2 місяці із сплатою боргу рівними частинами кожного

місяця, а саме:

До 30 квітня 2018р. 18834,97 грн.;

До 31 травня 2018р. 18834,97 грн;

Представник позивача подав заяву згідно якої ПрАТ «Львівобленрго» не заперечує проти визнання позову відповідачем та розстрочення виконання рішення суду у даній справі згідно запропонованого відповідачем графіку.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.275 ГК України встановлено, що за договором енерго-постачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

27 червня 2008р. між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 13.04.2017 р. та відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») (далі - Постачальник) та Дрогобицькою виправною колонією Львівської області (№ 40) (перейменовано у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)») (далі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90468.

За умовами Договору, Постачальник продає електроенергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (п. 1 Договору).

Згідно із п.2.2.2 договору, позивач зобовязався постачати відповідачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору(додаток №1 «Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу»)

Згідно з п. 2.3.3 Договору, Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Як визначено п. 2 Додатку № 2 до Договору, розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Положеннями п.6 Додатку №2 до договору №60530 передбачено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 8 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем долучено до справи копії рахунків за активну енергію за період листопад 2016р. серпень 2018р., які були отримані відповідачем.

Однак, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання, не здійснював своєчасної оплати спожитої активної електричної енергії що вбачається із долученого позивачем розрахунку боргу та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пп. 8.1 п. 8 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

В пункті 7 Додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених даним Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, за внесення платежів передбачених цим договором, з порушенням термінів визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання, не здійснював своєчасної оплати спожитої активної електричної енергії, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.02.2017р. 31.07.2017р. в сумі 20 279,08грн., 3% річних за період з 01.11.2016р. до 31.08.2017р. в сумі 3 315,41 грн. та інфляційні втрати за період з 01.11.2016р. до 31.08.2017р. в сумі 14 075,46 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі в сумі 37 669,95 грн. з яких: пеня в сумі 20 279,08грн, 3% річних в сумі 3 315,41 грн та інфляційні втрати в сумі 14 075,46 грн.

В ході розгляду справи відповідачем подано заяву в якій він просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області у даній справі на 2 місяці із сплатою боргу рівними частинами кожного місяця, а саме:

До 30 квітня 2018р. 18834,97 грн.;

До 31 травня 2018р. 18834,97 грн;

Представник позивача не заперечив проти розстрочення виконання рішення суду у даній справі згідно запропонованого відповідачем графіку, про що подав відповідну письмову заяву.

Відповідно до ч.1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Оскільки відповідачем подано заяву про розстрочення виконання рішення суду, позивач не заперечує проти задоволення відповідної заяви судом, строк на який відповідач просить суд розстрочити виконання рішення є невеликим а сума боргу незначною, суд вважає за необхідне задоволити дану заяву повністю та розстрочити виконання рішення суду у даній справі на 2 місяці із сплатою боргу рівними частинами кожного

місяця, а саме:

До 30 квітня 2018р. 18834,97 грн;

До 31 травня 2018р. 18834,97 грн;

Витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Державної установи Дрогобицька виправна колонія (№40) (82100, Львівська

область, м.Дрогобич, вул. Трускавецька, 77, ідентифікаційний код: 08563918) на користь

Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул

Козельницька,3, ідентифікаційний код 00131587) 37 669,95 грн з розстроченням

виконання рішення суду на 2 місяці із сплатою боргу рівними частинами кожного

місяця, а саме:

До 30 квітня 2018р. 18834,97 грн.;

До 31 травня 2018р. 18834,97 грн;

3. Стягнути з Державної установи Дрогобицька виправна колонія (№40) (82100, Львівська

область, м.Дрогобич, вул. Трускавецька, 77, ідентифікаційний код: 08563918) на користь

Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул

Козельницька,3, ідентифікаційний код 00131587) 1762,00 грн судового збору

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 05.03.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.