УХВАЛА

15 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/3343/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донспецмонтаж", 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбассжилстрой", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд", 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком" Інвест-Строй", 6. Публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр", 7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар", 8. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЭМ", 9. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой", 10. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой", 11. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія", 12. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект",

про стягнення заборгованості в сумі 47 854 152,55 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.10.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017 повернуто без розгляду на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

24.10.2017 (згідно із реєстраційним штампом ДАГС) Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" повторно подано касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017 у справі № 905/3343/15 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 905/3343/15 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2018 року у справі № 905/3343/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Міщенко І.С.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно положень підпункту 7 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду, розмір ставки судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено в сумі 1600,00 грн.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 1 600,00 грн, яка має бути перерахована за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Разом з тим до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору, водночас заявлено клопотання про відстрочення його сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній до 15.12.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Проте, скаржником не наведено жодних доводів в підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору, тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з необґрунтованістю.

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) .

Крім того слід зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 304 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, заявнику необхідно сформувати вимоги касаційної скарги відповідно до приписів статті 304 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, до касаційної скарги не додано доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи.

Положеннями статті 291 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

З додатків до касаційної скарги вбачається, що скаржником в порушення вимог вищезазначеної статті не надано доказів надіслання копії касаційної скарги іншим учасникам справи № 905/3343/15.

Керуючись статтями 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 290, 291, 292 та підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 30.03.2018.

3. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір