ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 5002-11/5926-2010

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників: ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі філії бурове управління "Укрбургаз" - Мотуренка Ю.А., ДАТ "Чорноморнафтогаз" - Карандашова Я.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017

та ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2016

у справі № 5002-11/5926-2010

за позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії бурове управління "Укрбургаз"

до Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 101 067,56 грн.,-

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії бурове управління "Укрбургаз"

про видачу дубліката наказу від 28.01.2011 та поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

У 2010 році Дочірня компанія "Укргазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії бурове управління "Укрбургаз" звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" про стягнення 101067,56 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 (суддя Потопальський С.С.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь ДК "Укргазвидобування" 101067,56 грн. 1010,67 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Автономної Республіки Крим 28.01.2011 видано наказ.

У квітні 2016 Стягувач звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про видачу дублікату наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 та відновлення строку для пред'явлення до виконання вказаного наказу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2016 у справі № 5002-11/5926-2010 (суддя Карпечкін Т.П.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 (колегія суддів у складі: Дідиченко М.А - головуючого, Кропивної Л.В., Руденко М.А.), заяву стягувача про видачу дублікату наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 та відновлення строку для пред'явлення до виконання вказаного наказу задоволено. Поновлено до 29.06.2017 строк для пред'явлення до виконання наказу від 28.01.2011 про примусове виконання рішення від 10.01.2011 у справі Господарського суду Автономної республіки Крим № 5002-11/5926-2010, видано дублікат наказу від 28.01.2011 про примусове виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 про стягнення з ДАТ "Чорноморнафтогаз" на користь ДК "Укргазвидобування" 101067,56 грн. заборгованості, 1010,67 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів у даній справі скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме:

1) враховуючи ст. 119, 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вказував на те, що судами не було взято до уваги, що ДАТ "Чорноморнафтогаз" звертаючись до суду з заявою про видачу дублікату наказу не дотримано вимоги вказаних процесуальних норм та не надано документів підтверджуючих втрати наказу від 28.01.2011 про примусове виконання рішення від 10.01.2011 у справі Господарського суду Автономної республіки Крим № 5002-11/5926-2010. Крім того, судами не було залучено до участі у справі представника ВДВС для надання пояснень щодо обставин втрати виконавчого провадження чи передачі його на територію підконтрольну Україні, у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, згідно з Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.12.2017 прийнято до провадження касаційну скаргу ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 та ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2016 у справі № 5002-11/5926-2010, розгляд скарги призначено на 19.12.2017.

На підставі п. 6 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 15.12.2017 № 38-р касаційна скарга разом із справою № 5002-11/5926-2010 передана до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018 визначено склад колегії по розгляду даної справи : Ткаченко Н.Г. ( доповідач, головуючий), Жуков С.В., Білоус В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2018 касаційну скаргу прийнято до провадження, призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.03.2018 та встановлено строк для подання відзивів на касаційну скаргу до 13.02.2018. До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходило відзивів на касаційну скаргу у встановлений в ухвалі від 29.01.2018 строк.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Звертаючись до Господарського суду Київської області з заявою про видачу дублікату наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 та відновлення строку для пред'явлення до виконання вказаного наказу, позивач послався на те, що Центральний ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК, де знаходився на виконанні наказ від 28.01.2011 року у справі № 5002-11/5926-2010, припинило свою діяльність у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим, матеріали виконавчого провадження № 37310278 залишились в приміщенні Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК, доступу до них не має, а відтак фактично втрачені.

Задовольняючи заяву стягувача місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з моменту окупації території Автономної Республіки Крим діяльність державних органів України, зокрема і органів Державної виконавчої служби, утворених на вказаній території відповідно до Конституції і Законів України, є неможливою, при цьому, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження залишились на виконанні у Центральному ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК, і є фактично втраченими, оскільки згідно довідки Державної виконавчої служби України від 15.12.2015 року, направленій ДВС стягувачу, виконавча служба повідомила про неможливість видачі довідки про втрату наказу, з посиланням на те, що територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою і інформація про виконавчі провадження, що знаходились у Центральному ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК, у виконавчої службі на території України відсутні. Зважаючи, що боржник ДАТ "Чорноморнафтогаз" змінив адресу та зареєструвався на материковій частині України, за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, офіс 505, а стягувач подав власну довідку від 22.04.2016 № 032-03-3221-1 про втрату наказу, а отже заява стягувача подана до господарського суду про видачу дублікату наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 та відновлення строку для пред'явлення до виконання вказаного наказу є обгрунтованою.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 3 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 120 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Крім того, дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього, а не його дублікату.

Згідно копії наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 наказ дійсний для пред'явлення з 14.01.2011 до 14.01.2014.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 04.04.2013 державним виконавцем Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37310278 з примусового виконання наказу від 28.01.2011 року у справі № 5002-11/5926-2010 про стягнення з ДАТ "Чорноморнафтогаз" на користь ДК "Укргазвидобування" 101067,56 грн. заборгованості, 1010,67 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19.06.2013 державним виконавцем Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК винесено постанову про зупинення ВП № 37310278, на яку стягувачем було подано скаргу.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.08.2013 скаргу стягувача на дії Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК задоволено, визнано незаконними дії Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК про зупинення ВП № 37310278 з примусового виконання наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010, визнано недійсною постанову державного виконавця Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК про зупинення ВП № 37310278 від 19.06.2013 та зобов'язано Центральний ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК поновити ВП № 37310278 з примусового виконання наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010.

При цьому, стягувач зазначає, що неодноразово звертався до Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК із заявами від 09.09.2013 , від 30.10.2013 та від 11.12.2013 про поновлення ВП № 37310278 та надання інформації щодо ходу виконавчого провадження, які залишені виконавчою службою без відповіді та задоволення.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації територія Автономної Республіки Крим з 20.02.2014 визначається тимчасово окупованою територією, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до приписів ч. 2, 3 ст. 9 вказаного Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі Закон) змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. Зазначеною статтею Закону передбачено, зокрема, забезпечення розгляду справ господарського суду Автономної Республіки Крим господарським судом Київської області, господарського суду міста Севастополя - господарським судом міста Києва, Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом. З урахуванням загального характеру положень статті 12 Закону України щодо зміни територіальної підсудності справ відповідні приписи підлягають застосуванню щодо справ усіх категорій і на будь-якій стадії розгляду справ, зокрема: у вчиненні процесуальних дій, передбачених статтями 88, 89, розділами ХІІ і ХІV України стосовно судових рішень господарських судів Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та Севастопольського апеляційного господарського суду здійснюється господарськими судами, зазначеними в абзаці десятому частини першої статті 12 Закону (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.05.2014р. №01-06/615/14 "Про Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

У зв'язку з чим, враховуючи Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 та визнання території Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою, матеріали виконавчого провадження залишились у Центральному ВДВС Сімферопольського МУЮ АРК, при цьому, стягувач стверджує, що про подальший хід виконавчого провадження ВП № 37310278 йому невідомо.

Разом з цим, статтею 119 ГПК України(в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків визначено ст.ст. 50 - 53 ГПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Слід зауважити, що причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Враховуючи викладене та беручи до уваги встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо неможливості здійснення виконавчих дій з виконання наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010, який залишається не виконаним, зважаючи на вимоги Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст.ст. 119, 120 ГПК України, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов обґрунтованого рішення про видачу дублікату наказу від 28.01.2011 у справі № 5002-11/5926-2010 та відновлення строку для пред'явлення до виконання вказаного наказу.

Щодо доводів заявника касаційної скарги, що ДК "Укргазвидобування" звертаючись до суду з заявою про видачу дублікату наказу не дотримано вимоги вказаних процесуальних норм та не надано документів підтверджуючих втрату наказу від 28.01.2011 про примусове виконання рішення від 10.01.2011 у справі Господарського суду Автономної республіки Крим № 5002-11/5926-2010, при цьому, судами не було залучено до участі у справі представника ВДВС для надання пояснень щодо обставин втрати виконавчого провадження чи передачі його на територію підконтрольну Україні, колегія суддів, враховуючи вищевикладені обставини справи, а також вимоги Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відхиляє вказані доводі заявника, оскільки ДК "Укргазвидобування" подано власну довідку № 032-03-3221-1 від 22.04.2016 про втрату наказу, виконавча служба в силу обставин окупації Автономної Республіки Крим не може надати інформацію про хід виконавчого провадження, а також, враховуючи, що території згідно пояснень представник Шевченківського ВДВС у судовому засіданні 22.06.2017 апеляційного суду, за дублікатом наказу виданного на підставі оспорюваної ухвали відкрито виконавче провадження, крім того, представник Шевченківського ВДВС пояснила, що з інших виконавчих установ, матеріали виконавчого провадждення по виконанню рішення у справі № 5002-11/5926-2010 не передавалися.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковим до виконання. Згідно зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній до 15.12.2017, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У той же час, слід зважити на таке: 1) виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" , № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі розгляду справи судом касаційної інстанції згідно ст. 300 ГПК України, відповідно до яких переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвала місцевого та постанова апеляційного господарських судів - без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладаються на заявника касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 та ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2016 у справі у справі № 5002-11/5926-2010 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ткаченко Н.Г.

Судді: Білоус В.В.

Жуков С.В.