ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" березня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/10/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Бобрик Г.Й.,

за участю секретаря судового засідання Раткевича В.С.

розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м. Перечин

до відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області, м. Ужгород

про усунення перешкод у здійсненні права користування майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач (товариство з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит") подав до господарського суду позовну заяву про усунення перешкод у здійсненні правом користування майном, в якій просить суд прийняти рішення, яким зобов'язати відповідача припинити чинення перешкод в праві ТОВ "Перечинський "Стеатит" користування виробничими та офісними приміщеннями за адресою м. Перечин, вул. Червоноармійська, 33, шляхом зобов'язання відповідача зняти з дверей до цих приміщень всіх наклеєних паперових пломб працівниками відповідача.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 15.01.2018 дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 907/10/18 в порядку загального позовного провадження. Зобов'язано відповідача подати у строк до 31.01.2018 відзив на позовну заяву з доказами надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

01.02.2018 відповідач (Головне управління Національної поліції в Закарпатський області) подав суду письмовий відзив на позовну заяву з доказами його надіслання позивачу. До відзиву долучено клопотання відповідача про закриття провадження у господарській справі № 907/10/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м. Перечин до відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області, м. Ужгород про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, яка мотивована тим, що працівниками ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області не здійснювались і не здійснюються перешкоди у користування майном позивача, а здійснювалась слідча дія щодо проведення огляду території будівель та споруд ТОВ "Перечинський "Стеатит" на підставі ухвали судді Перечинського районного суду від 16.02.2017.

Працівники ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області виконали ухвалу Перечинського районного суду та опечатуванням приміщень про які позивач зазначає у позовній заяві по господарській справі №907/10/18.

Відповідач вважає, що даний спір не підлягає вирішенню у господарському суді, оскільки із змісту позовної заяви випливає, що оскаржуються дії ( бездіяльність) слідчих в межах норм КПК України, тоді як ст. 303 КПК України передбачає право оскарження дії чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Ухвалою господарського суду від 07.02.2018 суд призначив підготовче засідання на 26.02.2018 та зобов'язав позивача подати у термін до 20.02.2018 необхідні документи.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 01.03.2018 суд відклав розгляд справи з підстав, зазначених в ухвалі суду.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до положень статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до частини першої статті 20 Гоподарського процесуального кодексу України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Господарський спір відноситься до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Критеріями розмежування справ господарського судочинства від інших справ є суб'єктний склад учасників процесу (обов'язковими учасниками правовідносин мають бути суб'єкти господарювання) та характер спірних правовідносин ( виникають у сфері відносин врегульованих Господарським кодексом України, іншими актами господарського законодавства).

Сферу господарських відносин відповідно до частини четвертої статті 3 Господарського кодексу України становлять:

господарсько-виробничі майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійснені господарської діяльності (частина четверта статті З Господарського кодексу України):;

організаційно-господарські - відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю, під якою відповідно до частини першої даної статті розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямованих на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина шоста статті З Господарського кодексу України);

внутрішньо господарські відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами (частина сьома статті З Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Спірні правовідносини виникли, внаслідок вчинення працівниками відповідача процесуальних дій, а саме опломбування приміщення, на виконання постанови Перечинького районного суду від 16.02.2017.

Суд констатує, що виходячи з характеру даних спірних правовідносин, такі не підпадають під дію цивільно-правових норм, а є такими, що виникли у зв"язку із вчиненням органом досудового розслідування процесуальних дій в межах кримінального провадження. Вказані правовідносини регламентуються нормами кримінального процесуального законодавства. Відтак, орган досудового розслідування, яким відповідно до КПК України здійснено процесуальні дії щодо опломбування майна , не може вважатися особою, якою в розумінні ст. 391 Цивільного кодексу України перешкоджає у здійсненні власником ( позивачем) права у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Відповідно статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Зважаючи на предмет спору та обставини справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м. Перечин до відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області, м. Ужгород про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, оскільки спір за вказаною позовною вимогою не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та відносить до юрисдикції місцевого загального суду.

Частина 1 статті 185 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При цьому, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Враховуючи вищевикладене, позивач вправі подати відповідне клопотання про повернення суми судового збору.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ч. 1, ст. 185, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Закрити провадження у справі №907/10/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м. Перечин до відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Закарпатський області, м. Ужгород про усунення перешкод у здійсненні права користування майном .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Суддя Бобрик Г.Й.