ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018м. ДніпроСправа № 904/9753/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Кутяєва В.С.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Панор", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг

Представники:

від позивача: Конова А.О., дов. від 14.11.2017р.

від відповідача: Шпаков Є.О., дов. №88 від 10.04.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Панор" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" про стягнення заборгованості за невиконання умов договору про надання послуг автотранспорту та механізмів №27/05 від 06.05.2016р. у розмірі 7 940,32грн. (основний борг), 3% річних у розмірі 209,00грн., інфляційних у розмірі 916,27грн.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він на виконання умов договору надання послуг автотранспорту та механізмів №27/05 від 06.05.2016р. здійснив попередню оплату у розмірі 7 940,32грн. Однак відповідач не надав послуги на дану суму, попередню оплату не повернув.

Ухвалою суду від 20.11.2017р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначивши її розгляд у судовому засіданні на 05.12.2017р.

Ухвалою суду від 05.12.2017р. розгляд справи відкладено на 21.12.2017р.

У зв"язку із знаходженням судді Петрової В.І. на лікарняному судове засідання, відкладене на 21.12.2017р., не відбулось.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (Відомості Верховної ради, 2017р., №48, ст.436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016р., №31, ст.545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017р. №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

Як зазначено у п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2018р.

23.01.2018р. у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 13.02.2018р.

24.01.2018р. відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнає, зазначає, що інших умов, крім п.п.1.1.1., 1.1.2., 2.1.1. договору, відповідно до яких він мав вчинити певні дії, у договорі вказано не було. Таким чином, відповідач за період надання послуг мав сплатити заробітну плату водію та надати позивачу автотранспорт у справному технічному стані. Відповідач зазначає, що, зважаючи на п.1.1.2. договору, надання техніки має відбуватись за місцем її розташування у відповідача, а місце використання, обсяг робіт, спосіб їх виконання, час в дорозі, експлуатаційний час визначає довільно позивач. Оскільки умовами договору не було визначено безпосередньо час, в який відповідач повинен надати послуги, сторонами було визначено відповідно до звичаїв ділового обороту виконавців з обох сторін, які мали узгоджувати конкретний період надання послуг. Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000049 від 17.06.2016р. сторони домовились про надання послуг грейдера 23.06.2016р., 29.06.2016р. та 30.06.2016р. у кількості 29 годин на суму 7 940,32грн. Надалі директором відповідача було видано наказ за №108 від 23.06.2016р. про відрядження водія ОСОБА_3 у розпорядження ТОВ "Панор" для надання послуг грейдера. 23.06.2016р. о 07:30 год. згідно подорожнього листа №5318 ОСОБА_3 виїхав з гаражу на грейдері для надання послуг ТОВ "Панор", повернувся о 19:30 год. 29.06.2016р. о 07:30 год. ОСОБА_3 був готовий надати послуги, прочекав представника позивача, однак у цей день інформації про обставини експлуатації надано не було. 30.06.2016р. о 07:30 год. згідно подорожнього листа №5340 ОСОБА_3 виїхав з гаражу на грейдері для надання послуг ТОВ "Панор", повернувся о 16:30 год., пояснень щодо відсутності представника ТОВ "Панор" 29.06.2016р. надано не було. Відсутність складеного акту пояснюється великою завантаженістю в роботі та відсутністю претензій з боку позивача (претензія надіслана 14.09.2017р., тобто більше року потому). Відповідач вважає, що послуги надані у повному обсязі, з метою досудового врегулювання спору директору ТОВ "Панор" було запропоновано надати послуги у кількості 8 год. за 29.06.2016р., коли фактично автотранспорт відповідача простоював, однак нараховував заробітну плату водію та ніс інші адміністративні видатки, про що отримав відмову.

07.02.2018р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що він здійснив усний запит на надання автогрейдеру для виконання робіт, у відповідності до п.п.2.2.2. договору виконавцем було складено рахунок-фактуру №СФ-0000049 від 17.06.2016р. до початку виконання робіт. Однак автогрейдер відповідач не надав позивачу для виконання робіт навіть до закінчення строку договору. Отже позивач розраховував на надання відповідачем даного автогрейдеру для виконання своїх зобов"язань перед іншою юридичною особою, однак всі законні очікування були перевищені. Позивач зазначає, що підпис водія ОСОБА_3 на наказі про його відрядження відсутній, у той час як відповідно до локальної інструкції з діловодства секретарі, працівники служби діловодства та відділу кадрів мають ознайомлювати з підписаними наказами керівника їх виконавців або осіб, яких ці накази стосуються. Тому, на думку позивача, існують сумніви, чи був насправді відряджений водій грейдера до ТОВ "Панор". Заповнені дані, а саме: рух пального, літрів, зазначено, що замовник (позивач) заправив дизельним паливом на 45 літрів та 20 літрів, однак відповідно до Оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за червень 2016р. у позивача не було дизельного пального, а отже заправка за рахунок позивача була неможлива; завдання водієві: заявлений пункт Новомосковськ - Дніпропетровськ, однак даний напрямок не відповідає необхідному, оскільки позивач виконував роботи в селищі Кіровському Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором №26 від 01.06.2016р.; на подорожньому листі вантажного автомобіля №5318 від 23.06.2016р. відсутній підпис механіка щодо дозволу на виїзд, тобто виїзд грейдеру був не дозволений; послідовність виконання завдання: заявлено Гараж - вул. Винокурова 5 - Гараж, однак відповідно до договору №26 від 01.06.2016р. поточний ремонт провулку Першотравневого виконувався в селищі Кіровському Дніпропетровської області. Крім того, підписи позивача щодо виконання завдання відсутні, і де насправді знаходився водій невідомо. Також, при погодинній формі оплати послуг перевізника додатково до подорожнього листа як додаток має використовуватись талон замовника, який оформляється у перевізника в двох екземплярах під копірку, де вказуються дата видачі і номер подорожнього листа, до якого цей талон додається, а також найменування перевізника, марка і державний номер автомобіля, марка і державний номер причепа, найменування замовника, прізвище, ініціали та посада особи, відповідальної за використання автомобіля. Талон замовника засвідчується підписом відповідальної особи і штампом замовника. Перший екземпляр талона залишається у замовника і є підставою для розрахунків з перевізником. Другий екземпляр з товарно-транспортною накладною і подорожнім листом водій передає відповідальній особі перевізника. Однак такий талон замовника відповідач до матеріалів справи не надав. Отже подорожні листи не відповідають дійсності та не підтверджують надання послуг відповідачем. До того ж, відповідач зобов'язаний надавати позивачу належним чином оформлений акт надання послуг (виконання робіт), відсутність якого з червня 2016р. та відмова на його підписання до січня 2018р. свідчить, на думку позивача, про те, що відповідачем умисно не було вчинено його зобов'язань відповідно до договору. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з листом за №1/06/17 від 01.06.2017р. про повернення грошових коштів, однак відповіді на нього не було. Таким чином, позивач вважає, що подані відповідачем докази є недостовірними, оскільки не відповідають фактичній дійсності, яка існувала на той час.

Ухвалою суду від 13.02.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 26.02.2018р.

26.02.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2016р. між Комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Панор" (замовник) укладено договір надання послуг автотранспорту та механізмів №27/05.

Згідно п.1.1. договору на умовах і порядку, визначеному договором, виконавець надає замовнику послуги автотранспорту та механізмів, а саме: автогрейдер SHANTUI SG21-3 (технічний паспорт НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1), договірна вартість якого за 1 (одну) машино-годину експлуатації складає 273,80грн. з ПДВ без урахування вартості палива. Автотранспорт та механізми надаються замовнику з водієм. Орієнтовний час роботи автотранспорту складає та не може бути меншим 6 годин за один виїзд.

Відповідно до п.п.1.1.1. договору виконавець надає автотранспорт та механізми у справному технічному стані, а також виконавець несе експлуатаційні витрати, проводить технічне обслуговування і оплату праці водія.

За п.п.1.1.2. договору заправка автотранспорту здійснюється за рахунок замовника.

Згідно п.п.2.1.2. договору виконавець зобов"язаний надавати замовнику належним чином оформлені акти надання послуг (виконання робіт).

Замовник зобов"язаний визначити представника, який перед початком надання послуг повинен прийняти автотранспорт та механізми і після закінчення надання послуг визначений замовником представник зобов"язаний здати автотранспорт та механізми у справному і непошкодженому стані (п.п.2.2.1. договору).

Відповідно до п.2.2.2. договору замовник зобов"язаний здійснити попередню оплату вартості послуг автотранспорту та механізмів згідно рахунків виконавця до початку надання послуг. Провести остаточну оплату за фактично надані послуги, на підставі рахунків виконавця та акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом трьох банківських днів з дня підписання такого акту.

За п.п.2.2.3. договору уповноважена особа замовника у разі отримання від виконавця акту виконаних робіт зобов"язана у строк до 3-х робочих днів підписати цей акт, згідно умов цього договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016р., а в частині грошових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов"язань згідно умов даного договору (п.5.1. договору).

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору позивач здійснив попередню оплату вартості послуг автотранспорту і механізмів на суму 10 952,16грн. (рахунок-фактура №СФ-0000040 від 06.05.2016р. на суму 10 952,16грн.) та на суму 7 940,32грн. (рахунок-фактура №СФ-0000049 від 17.06.2016р. на суму 10 952,16грн.), що підтверджується платіжними дорученнями №412 від 06.05.2016р., №413 від 06.05.2016р., №34 від 23.06.2016р. (а.с.10-13).

Відповідач надав позивачу послуги автотранспорту та механізмів на суму 10 952,16грн. (рахунок-фактура №СФ-0000040 від 06.05.2016р.), що підтверджується підписаним сторонами актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000058 від 11.05.2016р. (а.с.14).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав позивачу послуги автотранспорту та механізмів на оплачену суму 7 940,32грн. (рахунок-фактура №СФ-0000049 від 17.06.2016р.).

14.09.2017р. позивач надіслав відповідачу претензію про повернення сплачених коштів у розмірі 7 940,32грн. Дану претензію відповідач отримав 20.09.2017р. (а.с.15-16) та, враховуючи ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, повинен був повернути сплачені кошти до 27.09.2017р. включно.

Однак відповідач відповіді на претензію не надав, вимогу не виконав.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідач, в порушення ст.ст.73-74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами факт надання позивачу послуг автотранспорту та механізмів на суму 7 940,32грн., оскільки підтвердженням надання таких послуг згідно договору №27/05 від 06.05.2016р. є акт надання послуг (виконання робіт), який саме відповідач зобов"язаний надавати позивачу, оформивши його належним чином.

Зазначення у подорожніх листах вантажного автомобіля №5318 від 23.06.2016р. та №5340 від 30.06.2016р. (у графі 14 "В чиє розпорядження") "згідно договору №27/05 від 06.05.2016р., наказ №108 від 23.06.2016р." не є беззаперечним доказом надання позивачу послуг за цим договором.

До того ж, наказ директора Комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" Пивоварова С.Г. за №108 від 23.06.2016р. про відрядження машиніста ОСОБА_3 у розпорядження ТОВ "Панор" для надання послуг грейдера не містить підпису цього машиніста про ознайомлення з наказом.

Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача передплати в розмірі 7 940,32грн. обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Лист позивача за №1/06/17 від 01.06.2017р. про повернення грошових коштів суд не бере в якості доказу звернення до відповідача з вимогою, оскільки у відмітці не зазначено, ким саме прийнято цей лист.

Крім того, позивач, посилаючись на ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 3% річних у 209,00грн. та інфляційні у розмірі 916,27грн.

Пунктами 5.1., 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу так і окремо від неї. В той же час, обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення грошових коштів особі, яка відмовилась від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення грошових коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків або шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе зобов'язань, а з інших підстав.

Отже, оскільки 3% річних та інфляційні нараховані позивачем на суму неповернутої попередньої оплати, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі у 209,00грн. та інфляційних у розмірі 916,27грн. безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.73-74, 76-79, 86, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, 156 Б, ідентифікаційний код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Панор" (49041, м. Дніпро, вул. Стартова, 32, ідентифікаційний код в ) грошові кошти у розмірі 7 940,32грн. (сім тисяч дев"ятсот сорок грн. 32коп.) та судовий збір у розмірі 1 401,40грн. (одна тисяча чотириста одна грн. 40коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.03.2018р.

Суддя В.І. Петрова