ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.2018 Справа №905/2450/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, ,

до відповідача, Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, ,

про стягнення 7212926,63 грн.,

та за зустрічною позовною заявою Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, ,

про визнання недійсним договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні первісного відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське", м.Покровськ, м.Родинське Донецької області, ,-

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою): МалушкоГ.Ю. - за довіреністю;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою): не з'явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні первісного відповідача: не з'явився, -

Згідно ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 01.02.2018р. по 01.03.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 25.10.2017р. до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, про стягнення 7212926,63 грн., у тому числі: основної суми боргу у розмірі 6951199,60 грн., 3% річних у сумі 40917,39 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 220809,64 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час визначення складу суду), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2450/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 26.10.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2450/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач за первісним позовом посилається на укладання із відповідачем договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., неналежне виконання останнім за ним зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування інфляційних витрат, 3% річних.

Нормативно вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст.19, 44, 193, 199, 222, 230-232, 234 Господарського кодексу України, ст.ст.524, 533-535, 610, 625, Цивільного кодексу України, ст.ст.44-49, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження викладених у позові обставин суду представлено, у копіях: договір підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2017р., за червень 2017р., за липень 2017р., за серпень 2017р., акти прийняття виконаних будівельних робіт за травень 2017р., за червень 2017р., за липень 2017р., за серпень 2017р., претензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» №2, №3 від 09.10.2017р. на адресу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» із додатком №1 до останньої, лист Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» №01/11-183/1 від 13.10.2017р., акт звірки взаємних розрахунків за станом на 20.10.2017р., дозвіл територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України №0827.14.14 від 01.04.2014р. та №0828.14.14 від 01.04.2014р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.11.2017р. розгляд справи відкладено на 19.12.2017р. на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147 - VIII від 03.10.2017р.

19.12.2017р. представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою) представлено суду супровідний лист №192 від 18.12.2017р., до якого додано документи, наведені у переліку, у тому числі копії акту №4 приймання виконаних робіт за липень 2017р. у двох примірниках на суму 207735,60грн., банківські виписки, акт звірки взаємних розрахунків за станом на 20.10.2017р. разом із поясненнями до нього, а також клопотання б/н від 19.12.2017р., до якого додано документи згідно приведеному у зверненні переліку.

19.12.2017р. представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою) представлено суду клопотання б/н від 19.12.2017р., до якого додано копію договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014р.

19.12.2017р. Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, до господарського суду Донецької області подано зустрічну позовну заяву №01/11-226/4 від 18.12.2017р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, про визнання недійсним договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка" і Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська".

Підставою зустрічних позовних вимог вказано те, що договір №21/12-1 від 12.12.2016р. порушує права та охоронювані законом інтереси відповідача за первісним позовом; вважає його укладеним помилково, що, у розумінні ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України, може мати наслідком визнання судом договору недійсним.

Одночасно у резолютивній частині позовної заяви містяться клопотання про залучення у якості третьої особи на боці первісного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська» та про витребування у Харківського апеляційного господарського суду матеріалів справи №922/41/16.

До зустрічного позову додано довіреність на представника Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", у копіях: ухвала слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про дозвіл на обшук від 23.01.2017р. у справі №235/374/17 (провадження №1-кс/235/90/17), накази по підприємству №5453/к від 01.08.2017р., №6667/к від 24.10.2017р., №6569/к від 12.10.2017р., №6999/к від 11.11.2017р., документи у підтвердження правового статусу підприємства, протокол обшуку від 22.02.2017р., а також відомості про рахунки в установах комерційних банків і органів Державного казначейства по ДП «ВК» Краснолиманська».

Ухвалами господарського суду Донецької області від 19.12.2017р. прийнято зустрічну позовну заяву №01/11-226/4 від 18.12.2017р. Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, про визнання недійсним договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., до спільного розгляду з первісним позовом у справі №905/2450/17 Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, про стягнення 7212926,63 грн., об'єднано вимоги та визначено розгляд за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" (85310, Донецька область, м.Покровськ, м.Родинське, ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні первісного відповідача; продовжено строк підготовчого провадження до 17.01.2018р. (включно); відкладено підготовче засідання на 17.01.2018р.; встановлено строк для подання сторонами документів до 17.01.2018р.

15.01.2018р. позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічною позовною заявою) подано лист «Про направлення документів» №б/н від 12.01.2018р., до якого додано відзив №б/н від 12.01.2018р. на зустрічну позовну заяву, за змістом якого із поданим позовом не погоджується та вважає його таким, що поданий завідомо безпідставно із зловживанням процесуальними правами та з метою «затягування» розгляду справи по суті первісних позовних вимог; вказано, що під час підписання актів виконаних робіт та оплати за роботи з січня по квітень (частково травень) 2016р. питання про повноваження представників позивача не підіймалось, тому твердження ДП «ВК» «Краснолиманська» в цій частині є безпідставним; зауважено, що питання щодо передачі запасів вугілля з балансу ДП «ВК» «Краснолиманська» на баланс ТОВ «Краснолиманське», укладання договорів підряду між ними, не мають відношення до суті спору, оскільки стосується взаємовідносин між вказаними підприємствами; зазначено, що під час укладання, підписання та виконання спірного договору підряду не було порушено ані прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Донуглепоставка», ані прав та охоронюваних законом інтересів ДП «ВК» «Краснолиманська»; не вбачає підстав, з якими норми чинного законодавства пов'язують визнання спірного договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.01.2018р. закрито підготовче провадження по справі №905/2450/17; призначено справу №905/2450/17 до судового розгляду по суті; визначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті 01.02.2018р.; встановлено строк для подання пояснень третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні первісного відповідача, та відповіді учасників справи на такі пояснення до 01.02.2018р.; визнано явку сторін у судове засідання обов'язковою.

22.01.2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача за первісним позовом отримано клопотання №01/11-11/4 від 17.01.2018р., у якому просить, у зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання, призначене на 17.01.2018р., відкласти розгляд справи на іншу дату.

Дане клопотання залишено судом без розгляду, з огляду на те, що судове засідання, мова про яке йдеться у зверненні, відбулось.

25.01.2018р. позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічною позовною заявою) надано клопотання №б/н від 20.01.2018р. до якого додано банківську виписку з 01.03.2017р. по 31.03.2017р.

30.01.2018р. відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічною позовною заявою) подано супровідний лист №01/11-17/3 від 25.01.2018р., долучено заяву №01/11-17/3 від 25.01.2018р. про зміну підстав позову, у якій зазначено про зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги зустрічного позову, просив на їх підставі визнати недійсним договір підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка" та Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська", з посиланням на приписи ст.ст.229, 938 Цивільного кодексу України; залишити без розгляду клопотання про витребування у Харківського апеляційного господарського суду матеріалів справи №922/41/16.

До супровідного листа додано копію довіреності на представника.

31.01.2018р. позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічною позовною заявою) представлено відзив №б/н від 29.01.2018р. на заяву про зміну підстав позову (зустрічного), за змістом якого наполягає на залишенні без розгляду заяви №01/11-17/3 від 25.01.2018р. про зміну підстав позову; зазначено, що фактично доводи позивача за зустрічною позовною заявою є одними й тими ж самими і в позові, і в поданій заяві.

До відзиву додано документи, наведені у переліку.

01.02.2018р. представником третьої особи з боку первісного відповідача представлено суду пояснення б/н від 29.01.2018р. на зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову, у якій вказано, що право на користування надрами у межах вказаного гірничного відводу належить виключно третій особі по даній справі; гірничні виробки, виконання робіт щодо яких містить договір №21/12-1 від 12.12.2016р., знаходяться в межах гірничого відводу саме ТОВ «Краснолиманське», тобто в якості Замовника за договорами на виконання будь-яких робіт у гірничих виробках, зазначених у спірному договорі мало право виступати тільки ТОВ «Краснолиманське»; підтверджено, що договори №287/05 від 13.05.2005р., №01/10-3 від 01.10.2014р., №09/11-1 від 09.11.2015р., на які посилався відповідач за первісним позовом у зустрічній позовній заяві, не мають значення для справи, оскільки не містять відомостей про факти, що входять у предмет доказування по даній справі, матеріали справи №922/41/16 від 14.07.2016р., що знаходяться в господарському суді Харківської області, не містять потрібних для вирішення справи доказів, тому у їх витребуванні немає необхідності; підтримує вимоги ДП «ВК Краснолиманська», викладені ним у зустрічному позові з урахуванням заяви про зміну підстав позову.

До пояснень додано документи, наведені у переліку.

01.02.2018р. представником третьої особи з боку первісного відповідача представлено суду клопотання б/н від 01.02.2018р., до якого додано у копіях сертифікат №2024 про форс-мажорні обставини від 01.12.2014р., сертифікат (висновок) №1348 про настання обставин непереборної сили від 04.11.2014р., ухвала Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2017р. по справі №242/2648/16-к (провадження №1-кп/235/198/17), лист прокуратури Донецької області №17/1-546вих16 від 25.10.2016р., пояснивши у судовому засіданні 01.02.2018р. причини несвоєчасного їх подання.

Причини неподання документів під час підготовчого провадження та у строк, встановлений судом, беручи до уваги також відсутність зворотного повідомлення про отримання означеною особою процесуальних документів суду по даній справі, визнано поважними, документи надані третьою особою з боку первісного відповідача із клопотанням б/н від 01.02.2018р. прийнято судом, керуючись ст.13, п.п.2, 3 ч.1 ст.42, ч.5 ст.50, ч.1 ст.207 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно виходячи з приписів ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України заяву представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою) №01/11-17/3 від 25.01.2018р. про зміну підстав позову, залишено судом без розгляду. При вирішенні даного питання судом не встановлено поважності причин звернення після закінчення підготовчого засідання, адже представник ДП «ВК» «Краснолиманська» був присутнім у судовому засіданні, яке передувало закриттю підготовчого провадження та був обізнаний про хід судового процесу у даній справі, по-друге, час тривання означеної стадії господарського процесу до її завершення був достатній для реалізації права, наданого ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи також на те, що протягом цього терміну відбулось звернення представника Безкоровайною Т.А. із клопотанням про відкладення справи, і саме цим представником підписано заяву про зміну підстав позову. Окрім того, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено про намір реалізації приведеного права.

01.02.2018р. від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою) отримано електронною поштою копію відповіді б/н від 31.01.2018р. на пояснення третьої особи - ТОВ "Краснолиманське".

З огляду на залишення заяви представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою) №01/11-17/3 від 25.01.2018р. про зміну підстав позову без розгляду, пояснення третьої особи б/н від 29.01.2018р. на зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову та відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» б/н від 31.01.2018р. на пояснення третьої особи - ТОВ "Краснолиманське" при вирішенні спору судом до уваги не беруться.

01.03.2018р. від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою) отримано клопотання б/н від 01.03.2018р., до якого додано копію акту №3 від 31.07.2017р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2017р. Подання даного документа у судовому засіданні 01.03.2018р. пояснено виявленням під час попереднього судового засідання по даній справі помилкового надання копії акту №4 приймання виконаних робіт за липень 2017р. у двох примірниках на суму 207735,60грн., замість копії акту №4 приймання виконаних робіт за липень 2017р. на суму 207735,60грн. та копії акту №3 від 31.07.2017р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2017р.

Беручи до уваги інші наявні у справі матеріали поряд із обставинами викладеними представником позивача за первісним позовом, суд не вбачає подання копії акту №3 від 31.07.2017р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2017р., як нового доказу по справі, визнає причини несвоєчасного представлення приведеного акту №3 від 31.07.2017р. поважними.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою) у судовому засіданні 01.03.2018р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою) у судове засідання 01.03.2018р. не з'явився.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні первісного відповідача у судове засідання 01.03.2018р. не з'явився.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Клопотання Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про витребування у Харківського апеляційного господарського суду матеріалів справи №922/41/16 залишено судом без задоволення за безпідставністю.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Господарські зобов'язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Підставою виникнення спірних зобов'язань за первісним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» визначено договір підряду №21/12-1 від 12.12.2016р. укладений із Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська".

За змістом наведеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка" (Підрядник) зобов'язується на свій ризик власними силами і засобами виконати роботи з проведення і ремонту гірничих виробок, монтажно-будівельні роботи для підготовки 5-ої південної лави похилу №1 пласта m42: вантажного хідника похилу №1 пласта m42, заїзд на 5-й південний конвеєрний штрек похилу №1 пласта m42, 5-й південний конвеєрний штрек похилу №1 пласта m42, конвеєрний хідник №1 5-ї південної лави похилу №1 пласта m42, конвеєрний хідник №2 5-ї південної лави похилу №1 пласта m42, вентиляційний штрек 5-ї південної лави похилу №1 пласта m42, людський хідник похилу №1 пласта m42 (роботи) відповідно до проектно-кошторисної документації у встановлений строк, а Державне підприємство "Вугільна компанія "Краснолиманська" (Замовник) зобов'язується передати Підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію ("проектно-кошторисна документація"), прийняти роботи та оплатити її (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору склад та зміст проектно-кошторисної документації: договірні ціни (додаток №1, додаток №1.1), перелік монтажно-демонтажних робіт (додаток №2), графік проведення гірничих виробок та роботи загально штатних машин і механізмів (додаток №3).

Замовник не пізніше п'яти днів після набрання чинності цим договором передає Підряднику проектно-кошторисну документацію (п.1.4 договору).

Не пізніше п'яти днів після отримання проектно-кошторисної документації Підрядник приступає до проведення робіт (п.1.5 договору).

Строк завершення виконання робіт: вересень 2017р. (п.1.7 договору).

Вартість виконаних робіт визначається договірною ціною відповідно до проектно-кошторисної документації та сметою витрат на проходження гірничої виробки, складеної Підрядником та затвердженої Замовником (п.2.1 договору).

Договірна ціна є динамічною та переглядається в процесі виконання робіт в зажності від зміни умов оплати праці, змін гірничо-геологічних умов, змін технологічного паспорту та інших факторів, що впливають на вартість робіт за договором, що узгоджується сторонами у додаткових угодах (п.2.3 договору).

У п.2.4 договору приведено особливості формування договірної ціни.

За визначенням п.п.2.5, 2.6 договору Підрядник виконує роботи із матеріалів Замовника. Сторонами за договором допускається виконання Підрядником робіт із своїх матеріалів за умови додаткового письмового узгодження із Замовником вартості таких матеріалів. Роботи виконуються з використанням обладнання Підрядника.

Згідно п.3.1 договору Замовник забезпечує фінансування виконаних робіт за рахунок власних коштів підприємства.

За умов п.3.2 договору Замовник здійснює щомісяця приймання та оплату виконаних робіт на підставі акті приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельне монтажних робіт (форма №КБ-3), підписаних уповноваженими представниками Сторін згідно вимогами Договору та ДБН.

За змістом п.3.3 договору акти виконаних робіт готуються Підрядником і передаються для підписання уповноваженому представнику Замовника не пізніше 25 числа місяця, в якому здійснювались роботи. Уповноважений представник Замовника не пізніше 5-ти робочих днів з дати отримання, але не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому здійснювались роботи, зобов'язаний розглянути надані документи і у випадку відсутності зауважень до виконаних робіт та/або оформлення наданих документів, прийняти виконані належним чином роботи, підписати акт приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт (форма №КБ-3) та повернути Підрядку один екземпляр підписаних акту приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт (форма №КБ-3).

Підрядник зобов'язується надати оформлену відповідно до вимог діючого законодавства податкову накладну в електронному вигляді не пізніше 10 календарних днів з дати події, яка настала раніше: с дати підписання Акта приймання виконаних підрядних робіт або з дати здійснення оплати. Якщо 10-ий календарний день припадає на вихідний або святковий день, податкова накладна надається Замовнику у перший, робочий день після такого вихідного або святкового дня.

За умов п.3.4 договору оплата виконаних робіт здійснюється Замовником при наявності підписаних актів за формами №КБ-2в, №КБ-3 у 10-денний строк з дати їх підписання шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника.

Розділ 4 договору встановлює права та обов'язки сторін.

Розділ 5 визначає відповідальність сторін за порушення договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками (п.8.1 договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2017р. або повним виконанням зобов'язань кожною із сторін договору (п.8.2 договору).

Укладений договір за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, а тому спірні правовідносини, що виникли між сторонами, за правилами абз.2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір є укладеним.

Згідно із ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, за змістом п.3 ст.180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін та зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. При цьому, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ч.7 ст.180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Згідно з пунктом 1 статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Дослідивши зміст зазначеного договору, суд дійшов висновку, що сторони дійшли згоди щодо предмету договору, умови та строк виконання робіт, права та обов'язки сторін, вартість робіт, розмір оплати та порядок розрахунків, визначили умови приймання-передачі виконаних робіт; у розділі 5 наведено перелік відповідальності сторін; розділи 6-9 містять умови щодо форс-мажорних обставин, порядку вирішення спорів та інші умови, до яких віднесено, у тому числі строк дії договору.

Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Приймаючи до уваги наведені норми, даний договір у розумінні наведених приписів чинного законодавства України є таким, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» та Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська».

При цьому, стосовно дійсності підпису та факту підписання уповноваженою особою з боку позивача та відповідача зауважень не надано.

Отже, за викладених обставин, враховуючи наведені норми закону та зміст спірного правочину, вбачається вільне врегулювання суттєвих умов договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р. сторонами щодо господарських операцій, які між ними повинні відбутись, є укладеним з дотриманням вимог діючого законодавства України та таким, що породжує права та обов'язки сторін.

Як було зазначено в описовій частині рішення, Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» у зустрічній позовній заяві просить визнати недійсним приведений договір підряду, як такий, що укладений помилково, з посиланням на ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України.

Оцінивши в сукупності представлені в обґрунтування даних заявлених вимог докази та викладені обставини, господарський суд виходив з наступного.

Як було зазначено вище, відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Як передбачено ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Одночасно, слід зазначити наступне. Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача за зустрічним позовом.

Аналогічна позиція міститься у п.3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р.

З огляду на таке, приймаючи до уваги вищевикладене, а також виходячи з фактичних обставин справи, що вказують на виконання спірного правочину його сторонами, суд не вбачає наявності ознак помилки, тобто неправильного сприйняття сторонами договору.

Посилання на договір підряду №01/10-3 від 01.10.2014р., як такий що встановлює обмеження для Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на укладання договорів субпідряду, в силу його пункту 2.4, судом відхилено, оскільки не надано жодного доказу, який може свідчити про укладання оспорюваного договору у якості договору субпідряду з метою виконання договору №01/10-3 від 01.10.2014р. (обсяг виконання за останнім не вбачається, фактичне виконання за ним не підтверджено, з огляду на що не можна визначити строк дії договору та чи є він чинним на дату укладання договору №21/12-1 від 12.12.2016р., виходячи зі змісту п.6.1 договору №01/10-3 від 01.10.2014р.).

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач за зустрічним позовом не надав до суду будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що спірний договору суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; недодержання форми, встановленої законом, для такого виду договорів.

Таким чином, дослідив договір підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., суд дійшов висновку, що підписавши спірний договір, вчиняючи дії спрямовані на його виконання, - сторони тим самим не висували ніяких заперечень стосовно договору, що свідчить про його погодження сторонами, оскільки сторони є вільними в укладенні договору. Наявності звернень третіх осіб щодо неправомірності встановлених господарських правовідносин на підставі означеного договору суду не доведено, як і порушення будь-яких прав або захищуваних законом інтересів осіб внаслідок породжених оспорюваним договором прав та обов'язків для сторін.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р. недійсним, у зв'язку із чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобов'язання як правого зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1)правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Згідно п.3.2 договору Замовник здійснює щомісяця приймання та оплату виконаних робіт на підставі актів приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельне монтажних робіт (форма №КБ-3), підписаних уповноваженими представниками Сторін згідно вимогами Договору та ДБН.

Як свідчать матеріали справи сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в):

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 440976,00грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 290931,60 грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 45063,60 грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 67534,80 грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 36682,80 грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 795090,00 грн.;

- №б/н від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 1825047,60 грн.;

- №1 від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 2572951,20 грн.;

- №2 від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 53482,80 грн.;

- №3 від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 24805,20 грн.;

- №4 від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 207735,60 грн.;

- №5 від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 141712,80 грн.;

- №1 від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 1582639,20 грн.;

- №2 від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 131012,40 грн.;

- №3 від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 53557,20 грн.;

- №4 від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 232638,00 грн.;

- №1 від 31.08.2017р. за серпень 2017р. на суму 923103,60 грн.;

- №2 від 31.08.2017р. за серпень 2017р. на суму 6355,20 грн.

та відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3) за травень 2017р. у розмірі 3501326,40 грн., за червень 2017р. у розмірі 3000687,60грн., за липень 2017р. у розмірі 1999846,80 грн., за серпень 2017р. у розмірі 929458,80 грн.

В означених актах та довідках міститься посилання на договір №21/12-1 від 12.12.2016р., що свідчить про виконання робіт на підставі вказаного договору.

Документи підписані та скріплені печатками з обох сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості.

Відповідач за первісним позовом не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідки форми №КБ-3 є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором №21/12-1 від 12.12.2016р.

З актів приймання виконаних будівельних робіт №б/н від 31.05.2017р. на суму 440976,00грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 290931,60 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 45063,60 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 67534,80 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 36682,80 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 795090,00 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 1825047,60 грн. та відповідної довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останні підписані з обох сторін 31.05.2017р. за травень 2017р.;

з актів приймання виконаних будівельних робіт №1 від 30.06.2017р., №2 від 30.06.2017р., №3 від 30.06.2017р., №4 від 30.06.2017р., №5 від 30.06.2017р. та відповідної довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останні підписані з обох сторін 30.06.2017р. за червень 2017р.;

з актів приймання виконаних будівельних робіт №1 від 31.07.2017р., №2 від 31.07.2017р., №3 від 31.07.2017р., №4 від 31.07.2017р. та відповідної довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останні підписані з обох сторін 31.07.2017р. за липень 2017р.;

з актів приймання виконаних будівельних робіт №1 від 31.08.2017р., №2 від 31.08.2017р. та відповідної довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останні підписані з обох сторін 31.08.2017р. за серпень 2017р., що виходячи з п.3.3 договору, не суперечить його умовам.

За приписами ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено п.3.4 договору, оплата виконаних робіт здійснюється Замовником при наявності підписаних актів за формами №КБ-2в, №КБ-3 у 10-денний строк з дати їх підписання шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника.

Таким чином, враховуючи положення п.3.4 договору та норм ст.254 Цивільного кодексу України, з огляду на підписання актів №б/н від 31.05.2017р. на суму 440976,00грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 290931,60 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 45063,60 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 67534,80 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 36682,80 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 795090,00 грн., №б/н від 31.05.2017р. на суму 1825047,60 грн. та довідки до них - 31.05.2017р., Замовник мав сплатити вартість виконаних Підрядником робіт протягом 10 календарних днів, до 09.06.2017р. включно;

з огляду на підписання актів №1 від 30.06.2017р., №2 від 30.06.2017р., №3 від 30.06.2017р., №4 від 30.06.2017р., №5 від 30.06.2017р. та довідки до них - 30.06.2017р., Замовник мав сплатити вартість виконаних Підрядником робіт протягом 10 календарних днів, до 10.07.2017р. включно;

з огляду на підписання актів №1 від 31.07.2017р., №2 від 31.07.2017р., №3 від 31.07.2017р., №4 від 31.07.2017р. та довідки до них - 31.07.2017р., Замовник мав сплатити вартість виконаних Підрядником робіт протягом 10 календарних днів, до 09.08.2017р. включно;

з огляду на підписання актів №1 від 31.08.2017р., №2 від 31.08.2017р. та довідки до них - 31.08.2017р., Замовник мав сплатити вартість виконаних Підрядником робіт протягом 10 календарних днів, до 11.09.2017р. включно.

Приймаючи до уваги відомості представлені позивачем, що не спростовані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, відповідач за первісним позовом частково розрахувався за виконані у травні 2017р. будівельні роботи у розмірі 2480120,00 грн., у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за виконані роботи в травні 2017р. у сумі 1021206,40грн.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відтак, матеріалами справи доведено факт виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань у відповідності до зазначеного вище договору, строк виконання зобов'язання відповідача за первісним позовом на момент звернення з позовом настав, з огляду на що у Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" виникло зобов'язання здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 6951199,60 грн.

Проте, як вбачається з обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошове зобов'язання Замовника перед Підрядником у сумі 6951199,60 грн. у встановлені договором строки не виконано.

Доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум.

За розрахунком позивача за первісним позовом сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання у загальній сумі становить 220809,64 грн. (фактично нараховано за зобов'язанням травня 2017р. за період прострочення з 05.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 1021203,40 грн.; за зобов'язанням червня 2017р. за період прострочення з 06.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 3000687,60 грн.; за зобов'язанням липня 2017р. за період прострочення з 07.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 1999846,80грн.; за зобов'язанням серпня 2017р. за період прострочення з 08.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 929458,80 грн.).

В частині нарахування інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань слід виходити з наступного.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем за первісним позовом розрахунок інфляційних витрат в частині визначення періоду їх нарахування суперечить дійсним обставинам справи, і тому не приймається судом.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН", за зобов'язанням травня 2017р. за період прострочення з 07.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 1021203,40грн. (тут як визначено заявником); за зобов'язанням червня 2017р. за період прострочення з 08.2017р. по 09.2017р. на суму основного боргу 3000687,60 грн.; за зобов'язанням липня 2017р. за 09.2017р. на суму основного боргу 1999846,80грн., суд дійшов висновку про їх часткове задоволення у сумі 118413,60 грн. За зобов'язанням серпня 2017р. у визначений позивачем за первісним позовом період нарахування інфляційни процеси, виходячи з викладеного вище, не відбулись.

Одночасно позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 3% річних з простроченої суми - 40917,39грн. за наступним розрахунком: за зобов'язанням травня 2017р. за 119 днів на суму основного боргу 1021203,40 грн.; за зобов'язанням червня 2017р. за 99 днів на суму основного боргу 3000687,60 грн.; за зобов'язанням липня 2017р. за 68 днів на суму основного боргу 1999846,80грн.; за зобов'язанням серпня 2017р. за 37 днів на суму основного боргу 929458,80 грн.

Перевіривши розрахунок даних позовних вимог, за зобов'язанням травня 2017р. з 10.06.2017р. по 06.10.2017р. на суму основного боргу 1021203,40 грн. (тут як визначено заявником); за зобов'язанням червня 2017р. з 11.07.2017р. по 17.10.2017р. на суму основного боргу 3000687,60 грн.; за зобов'язанням липня 2017р. з 10.08.2017р. по 16.10.2017р. на суму основного боргу 1999846,80грн.; за зобов'язанням серпня 2017р. з 12.09.2017р. по 18.10.2017р. на суму основного боргу 929458,80 грн., встановлено, що їх дійсний розмір становить суму більше, ніж заявлено до стягнення позивачем, а саме 48408,56 грн. При цьому, враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про їх задоволення у розмірі визначеному позивачем за первісним позовом, тобто в сумі 40917,39грн.

На ряду з зазначеним позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч.1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає, що в контексті ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату послуг адвоката підлягають стягненню за умови, якщо надання таких послуг підтверджено документально.

Позивачем надано договір доручення №460 від 18.09.2017р., укладений між юридичною фірмою «Смаль і право» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка" (Клієнт). Згідно з умовами п.1.1 даного договору, Клієнт доручає, а Виконавець зобов'язується надати йому, відповідно до умов цього договору, послуги юридичної діяльності, а клієнт зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Клієнт за яку вони надають йому правову допомогу виробляє оплату Виконавцю в розмірі 10000,00 грн. за всі перераховані послуги в суді першої інстанції (п.6.1 договору).

Відповідно до доручення №460 від 18.09.2017р. юридичною фірмою «Смаль і право» доручено Мамонову Андрію Анатолійовичу ведення господарської справи за позовом ТОВ "Донуглепоставка" до ДП "ВК "Краснолиманська" про стягнення боргу і пені за господарським позовом у господарському суді Донецької області на підставі договору-доручення №460 від 18.09.2017р. про надання правової (юридичної) допомоги.

За приписом ч.1 ст.6 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статус адвоката Мамонова А.А. підтверджено свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_1 від 28.02.2017р.

В обґрунтування понесення витрат, пов'язаних з юридичною допомогою, позивачем за первісним позовом надано кошторис №б/н від 18.09.2017р. на виконання робіт по наданню правової допомоги, у якому засвідчено повне надання послуг з усних консультацій за договором, підбором та обробкою документів, складання позовної заяви, представлення інтересів підприємства у суді першої інстанції, складання клопотань, листів та інші процесуальні дії, вартістю 10000,00 грн., а також квитанція до прибуткового касового ордера №460 від 18.09.2017р., що підтверджує сплату юридичній фірмі «Смаль і право» означеної суми.

Суд вважає надані позивачем документи належними у розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами надання йому юридичної допомоги для проведення даного процесу у господарському суді Донецької області за справою №905/2450/17.

Клопотання відповідачем за первісним позовом про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не представлено.

Приймаючи до уваги, по-перше, підготовку матеріалів справи; по-друге, характер та рівень складності розглядуваних в межах справи №905/2450/17 правовідносин, кількість судових засідань, в яких у господарському суді Донецької області брав участь залучений останнім адвокат, кількість поданих клопотань та представлену базу доказування, виходячи з правової позиції Вищого господарського суду України, сформульованої в п.11 Інформаційного листа від 13.02.2002р. №01-8/155, п.11 Інформаційного листа від 14.12.2007р. №01-8/973 та п.28 Інформаційного листа від 18.03.2008р. №01-8/164, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення витрат, понесених у зв'язку із сплатою послуг адвоката, у розмірі 10000,00 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, про стягнення 7212926,63 грн., у тому числі: основної суми боргу у розмірі 6951199,60 грн., 3% річних у сумі 40917,39 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 220809,64 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" (85310, Донецька область, м.Покровськ, м.Родинське, вул.Перемоги, буд.9, , р/р №7012 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 335496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка" (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Поштова (Соціалістична), буд.20, , п/р №0658 в ПАТ «ПУМБ» м.Краматорськ, МФО 334,59 грн., у тому числі 6951199,60 грн. суми основного боргу, 3% річних у розмірі 40917,39 грн., інфляційних у сумі 118413,60грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 106657,96грн. та витрат на правову допомогу у сумі 10000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м.Родинське м.Покровськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донуглепоставка", м.Покровськ Донецької області, про визнання недійсним договору підряду №21/12-1 від 12.12.2016р., відмовити.

6. У судовому засіданні 01.03.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

8. Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018р.

Суддя О.В. Кротінова