ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2018 р.Справа № 924/831/17
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу в залі судових засідань №337

за позовом Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницької області, м. Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ,

про зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, в особі ліквідаційної комісії, включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Хмельницької міської ради у розмірі 951012,8 грн., що становить заборгованість по договору №1/27 від 21.03.2008р., із змінами, внесеними додатковими угодами від 29.10.2008р., від 19.03.2012р. та від 25.12.2014р., як визнану,

представники сторін:

позивача: Кучевська Г.В. - довіреність №02-15-1689 від 27.11.15р.

відповідача: Гринишин І.П. - довіреність №3/2016 від 03.11.16р.

третьої особи: Гізатулін М.Б. - довіреність №37/16.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 08.09.2017 року (суддя Заверуха С.В.) порушено провадження у справі за позовом Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Управління міністерства внутрішніх справ України у Хмельницької області, м. Хмельницький про зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, в особі ліквідаційної комісії, включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Хмельницької міської ради у розмірі 951012,8 грн., що становить заборгованість по договору №1/27 від 21.03.2008р., із змінами, внесеними додатковими угодами від 29.10.2008р., від 19.03.2012р. та від 25.12.2014р., як визнану; та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ.

Ухвалою суду від 08.09.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Хмельницької області №424 від 07.11.2017 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Заверухи С.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/831/17. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2017 року, справу №924/831/17 передано для розгляду судді Смаровозу М.В. Ухвалою суду від 27.11.2017 року задоволено самовідвід судді Смаровоза М.В. від участі в розгляді справи №924/831/17.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Хмельницької області №440/17 від 27.11.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/831/17. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2017 року, справу №924/831/17 передано для розгляду судді Мусі М.Є. Ухвалою суду від 07.12.2017 року задоволено самовідвід судді Мухи М.Є. від участі в розгляді справи №924/831/17.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Хмельницької області №452/17 від 07.12.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/831/17. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017 року, справу №924/831/17 передано для розгляду судді Заверусі С.В.

Ухвалою суду від 08.12.2017 року справу №924/831/17 прийнято до провадження суддею Заверухою С.В. та призначено до розгляду в засіданні господарського суду на 13.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.12.2017 року, у зв'язку з набранням чинності Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", постановлено розглядати справу №924/831/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, в особі ліквідаційної комісії, включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Хмельницької міської ради у розмірі 951012,8 грн., що становить заборгованість по договору №1/27 від 21.03.2008р., із змінами, внесеними додатковими угодами від 29.10.2008р., від 19.03.2012р. та від 25.12.2014р., як визнану.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем всупереч умовам укладеного 31.03.2008 року договору та додаткових угод до нього не передано позивачу квартири та не відшкодовано їхню вартість. Відтак, оскільки на даний час Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області перебуває у стані припинення за рішенням засновників, Хмельницька міська рада просить суд зобов'язати ліквідаційну комісію відповідача включити до ліквідаційного балансу вимоги ради в розмірі вартості непереданих квартир - 951012,8 грн.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. У додаткових поясненнях №02-14-3395 від 17.10.2017 року наголошує, що квартири були передані Хмельницькою міською радою на виконання договору №1/27 від 31.03.2008 року УМВС України в Хмельницькій області в користування, та, в подальшому, відчужені ним же спочатку у користування, а потім у власність громадянам.

Представник відповідача під час судового розгляду спору та у наданих суду відзивах на позов просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що укладений між сторонами договір, на який посилається позивач, за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує в собі як договір міни, так і договір купівлі-продажу. Проте, квартири, які мав би відповідач передати позивачу, ніколи не перебували у власності УМВС України у Хмельницькій області. А передані ніби-то міською радою квартири ніколи не перебували у державній власності та УМВС України у Хмельницькій області не приймались, а були безпосередньо передані з комунальної власності громадянам.

Наголошує, що договір №1/27 від 31.03.2008 року підлягав обов'язковій державний реєстрації, проте, така реєстрація здійснена не була, тому вказаний договір є не вчиненим.

Звертає увагу суду і на те, що Хмельницький міський голова в силу положень Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" не володів необхідним обсягом цивільної дієздатності для укладення договору від 31.03.2008 року, оскільки такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях ради.

Також зауважує, що голова ліквідаційної комісії будь-яких листів, якими б визнавав кредиторські вимоги позивача, не надсилав, а Гонтар В.С. не був наділений відповідними повноваженнями згідно ст.ст. 112, 105 Цивільного кодексу України. Тому вважає, що позивач довідався про свої порушені права ще 26.05.2016 року, коли звернувся до суду з позовом у справі №924/478/16, а оскільки вчасно не звернувся до суду, то відповідно до ст. 112 ЦК України його вимоги вважаються такими, що погашені.

У додаткових поясненнях від 17.10.2017 року звертає увагу суду, що двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 71,21 кв.м., надано по черзі ОСОБА_5 згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13.11.2008 року №1285 "Про надання житлової площі громадянам міста" безпосередньо з власності територіальної громади міста. Тому вважає, що розпорядження про приватизації квартири не може бути доказом існування будь-яких зобов'язань між сторонами у справі, окрім того, воно не зареєстроване у відповідному журналі обліку розпоряджень УМВС України в Хмельницькій області.

Додатково наголошує на обставинах, встановлених у рішенні у справі №924/478/16 як на преюдиційних, зокрема, щодо неукладеності договору №1/27 від 31.03.2008 року.

Позивач у наданій суду відповіді на відзив №02-14-107 від 29.01.2018 року зазначає, що в даному випадку був укладений не договір міни, як вважає відповідач, а договір надання поворотної допомоги, яка полягала у наданні відповідачу квартир з умовою повернення замість них інших рівноцінних квартир або відшкодуванні їх вартості. Стосовно твердження про непередання міською радою квартир саме відповідачу, позивач наголошує, що ініціатором виникнення спірних відносин було саме Управління МВС у Хмельницькій області, яке зверталось до ради із відповідними листами. А виконком своїми рішеннями лише затверджував відповідні спільні рішення адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії УМВСУ в межах ст. 52 Житлового кодексу УРСУ як суб'єкт владних повноважень.

Щодо невизнання кредиторських вимог відповідачем, позивач зауважує, що вчинив всі необхідні дії, необхідні для визнання таких вимог. Зокрема, звернувся саме до голови ліквідаційної комісії відповідача, на що отримав відповідь про визнання кредиторських вимог та вчинення дій по їх включення до ліквідаційного балансу.

Відповідач у запереченні на відзив на позовну заяву від 09.02.2018 року вважає доводи міської ради, викладені у відповіді на відзив, необґрунтованими. Наголошує, що договір № 1/27 від 31.03.2008 року не є укладеним через відсутність державної реєстрації та не передання майна за договором. Повторно зазначає на належності переданих квартир до комунальної власності та передання їх безпосередньо у приватну власність. Зазначає і про те, що квартира приватизована за розпорядженням управління комунального майна Хмельницької міської ради від 03.12.2008 року №2685.

Щодо преюдиційності судових рішень у справі № 924/478/16 зазначає, що не може бути обов'язковою саме правова оцінка, надана судом. Натомість, вважає, що судами встановлено саме обставини неукладеності договору №1/27 від 31.03.2008 року. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа в судових засіданнях та у наданому відзиві на позов №12/3-3015 від 13.10.2017 року та поясненнях № 12/3-94 від 04.01.2018 року вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Заперечення обґрунтовує неукладеністю договору № 1/27 від 31.03.2017 року, що підтверджується рішенням суду у справі №924/478/16, яке, як вважає третя особа, має преюдиційний характер. Окрім того, зазначає, що об'єкти нерухомості, компенсацію вартості яких вимагає позивач, не належали йому на праві власності. Заперечує і щодо можливості застосування до спірних правовідносин загальних положень про договір в ЦК України та п. 2.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", оскільки спірний договір підписано юридичними особами публічного права. Зауважує і про безпідставність посилань позивача про порушення сторонами у справі законодавства у сфері приватизації житлового фонду.

Також акцентує увагу на неналежності листів від 05.01.2016 року та від 17.05.2016 року та відсутності доказів передачі спірних квартир у державну власність в особі УМВС України в Хмельницькій та державній реєстрації права власності на ці квартири у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи в судовому засіданні 17.10.2017 року подав заяву про припинення провадження у справі, у якій просить суд припинити провадження у справі № 924/831/17 у зв'язку із набранням законної сили рішенням суду у справі № 924/478/16 за позовом Хмельницької міської ради до Управління МВС України, третя особа - МВС України, предметом розгляду якої був також договір № 1/27 від 31.03.2008 року, тому вважає, що спір у даній справі вже вирішено у справі № 924/478/16.

Суд, розглянувши вказане клопотання, не знаходить підстав для його задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції, на час подання розглядуваного клопотання) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У п.п. 4.2., 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз'яснено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Проте, у справі №924/478/16 був інший предмет спору, зокрема - стягнення коштів, тому у суду відсутні підстави вважати, що спір, що розглядається у справі №924/831/17, був вирішений у справі №924/478/16.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для припинення провадження у даній справі. Окрім того, станом на даний час вчинення вказаної процесуальної дії не передбачено чинним ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

27.03.2007 року між Хмельницькою міською радою (сторона 1) та ВАТ "Домобудівний комбінат" (сторона 2) укладено договори №№ 22 та 25 про залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, за умовами яких сторона 1 зобов'язалась сприяти прийняттю зазначених в договорі об'єктів будівництва в експлуатацію відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 22.09.2004 року №1243 після того, як сторона 2 перерахує міській раді до 01.09.2008 року та до 01.12.2007 року відповідно кошти на розвиток інженерно-транспортної інфраструктури м. Хмельницького у національній валюті вказані в договорі кошти.

В подальшому, Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління капітального будівництва виконавчого комітету Хмельницької міської ради надіслав Хмельницькому міському голові Мельнику С.І. листа №12-2893-02-09 від 19.06.2008 року з проханням розподілити квартири, передані відкритим акціонерним товариством "Домобудівний комбінат" за договорами про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Актом від 04.08.2008р. ВАТ "Домобудівний комбінат" передано Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Хмельницької міської ради за договором № 22 від 27.03.2007р. квартиру № 105 загальною площею 71,21 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

24.12.2007р. на спільному засіданні адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії УМВС України в Хмельницькій області вирішено надати ОСОБА_7 - пенсіонеру Управління звільнену, окрему, однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, про що свідчить витяг із протоколу № 4.

У листі № 14/54 від 30.01.2008р. Управління МВС звернулося до Хмельницької міської ради з проханням затвердити рішення спільного засідання адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії УМВС № 4 від 24.12.2007р. про виділення квартири АДРЕСА_3, яка належить до комунальної власності, пенсіонеру УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_7 та видати ордер. При цьому, Управління зазначило, що взамін буде повернено однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 після завершення будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку.

За результатами розгляду вказаного листа завідуючий відділом обліку та розподілу житлової площі у листі повідомив начальника Управління, що питання про виділення житла ОСОБА_7 буде винесено на розгляд виконавчого комітету після укладення договору між Управлінням МВС України у Хмельницькій області та виконавчим комітетом Хмельницької міської ради про виділення в борг вказаної однокімнатної квартири № 12 із зазначенням в договорі характеристики і термінів повернення квартири Управлінням.

31.03.2008 року представниками Хмельницької міської ради (сторона 1) та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області (сторона 2) підписано договір № 1/27, предметом якого є визначення умов та термінів повернення квартири для сторони 2, якій виділяється в борг однокімнатна квартира (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1.1 Договору, міська рада виділяє в борг Управлінню однокімнатну квартиру № 12 загальною площею 30,9 м2, житловою площею 17,0 м2 в АДРЕСА_3.

Сторона 2 зобов'язується повернути міській раді до 31.12.2011 року однокімнатну квартиру № 112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 в АДРЕСА_2 (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору, при неможливості повернути рівноцінну однокімнатну квартиру, сторона 2 зобов'язується компенсувати стороні 1 вартість вказаної в п. 2.1.1 квартири з розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 загальної площі до 31.12.2011р.

У разі прострочення термінів, передбачених в п. 2.1.1, п. 4.1 Договору - сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі 1% вартості квартири за кожний день прострочення (п. 4.2 Договору).

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 461 від 24.04.2008р. "Про надання житлової площі громадянам міста" затверджено спільне рішення адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії про надання ОСОБА_7, пенсіонеру УМВС України в Хмельницькій області житла - однокімнатної квартири № 12 житловою площею 17,0 м2 в АДРЕСА_2. Квартира виділена Управлінню Виконавчим комітетом згідно договору № 1/27 від 31.03.2008р.

Міська рада листом № 12-3859-02-09 від 04.08.2008р. у відповідь на звернення відповідача щодо поліпшення житлових умов ОСОБА_5 повідомила начальника Управління, що для поліпшення житлових умов ОСОБА_5 управлінню в борг може бути виділена двокімнатна квартира № 105 загальною площею 71,21 м2 по АДРЕСА_1, за умови укладення договору про повернення рівноцінної квартири.

29.10.2008р. міська рада (сторона 1) та Управління (сторона 2) підписали додаткову угоду № 1 до Договору), якою підпункти 2.1.1, 2.2.1 та 4.1 Договору виклали у наступній редакції: "2.1.1. Сторона 1 виділяє в борг стороні 2 однокімнатну квартиру № 12 загальною площею 30,9 м2, житловою площею 17,0 м2 по Львівському шосе, 14 та двокімнатну квартиру № 105 загальною площею 71,21 м2, житловою площею 36,2 м2 по АДРЕСА_1.

2.2.1. Повернути стороні 1 до 31.12.2011р. однокімнатну квартиру № 112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 по АДРЕСА_2 та двокімнатну квартиру № 77 загальною площею 55,74 м2, житловою площею 30,99 м2 по АДРЕСА_8

4.1. При неможливості повернути рівноцінні квартири, сторона 2 зобов'язується компенсувати стороні 1 вартість вказаних у підпункті 2.1.1 загальної площі квартир, з розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 до 31.12.2011р.".

Згідно витягу з протоколу № 5 спільного засідання адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії Управління 06.11.2008р. вирішено надати ОСОБА_5 двокімнатну квартиру № 105 житловою площею 36,2 м2, загальною площею 71,21 м2 по АДРЕСА_1., а 07.11.2008р. Управління листом №14/380 просило Міську раду затвердити зазначене рішення спільного засідання адміністрації, профкому та житлово-побутової комісії УМВС № 5 від 06.11.2008р. щодо пенсіонера ОСОБА_5 та видати ордер.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради "Про надання житлової площі громадянам міста" № 1285 від 13.11.2008р. затверджено рішення адміністрацій та профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій міста, зокрема, про надання ОСОБА_5 - пенсіонеру управління МВС України в Хмельницькій області житлової площі - двокімнатної квартири № 105 житловою площею 36,2 м2 по АДРЕСА_1. Згідно рішення, квартира належить територіальній громаді міста, виділена управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області згідно договору №1/27 від 31.03.2008 року.

Рішенням 34 сесії Хмельницької міської ради №36 від 31.03.2010 року "Про затвердження договору №1/27 від 31.03.2008 року та додаткової угоди до договору №1/27 від 29.10.2008 року", за результатами розгляду пропозиції міського голови щодо затвердження договору №1/27 від 31.03.2008 року та додаткової угоди до договору №1/27 від 29.10.2008 року про виділення в борг Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області однокімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 30.9 кв.м. та однокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 71,21 кв.м., затверджено договір №1/27 від 29.10.2008 року про виділення в борг Управлінню Міністерства внутрішніх спав України в Хмельницькі області квартир.

19.03.2012 року Міська рада (сторона 1) та Управління (сторона 2) підписали додаткову угоду № 2 до Договору, якою підпункти виклали 2.2.1 та 4.1 Договору у наступній редакції: "2.2.1. Повернути стороні 1 до 31.12.2014р. однокімнатну квартиру № 112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 по АДРЕСА_2 та двокімнатну квартиру № 77 загальною площею 55,74 м2, житловою площею 30,99 м2 по АДРЕСА_8

4.1. При неможливості повернути рівноцінні квартири, сторона 2 зобов'язується компенсувати стороні 1 вартість вказаних у підпункті 2.1.1 загальної площі квартир, з розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 до 31.12.2014р.".

25.12.2014 року Міська рада (сторона 1) та Управління (сторона 2) уклали додаткову угоду № 3 до Договору, якою виклали підпункти 2.2.1 та 4.1 Договору в наступній редакції: "2.2.1. Повернути стороні 1 до 31.12.2015р. однокімнатну квартиру № 112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 по АДРЕСА_2, та двокімнатну квартиру № 77 загальною площею 55,74 м2, житловою площею 30,99 м2 по АДРЕСА_8

4.1 При неможливості повернути рівноцінні квартири, сторона 2 зобов'язується компенсувати стороні 1 вартість вказаних у підпункті 2.1.1 загальної площі квартир, з розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 до 31.12.2015р.".

Наказом Міністерства внутрішніх справ №1310 від 30.10.2015 року "Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Хмельницькій області" затверджено головою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області ОСОБА_8.

01.12.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 02-15-1720 передати однокімнатну квартиру №112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 по АДРЕСА_2 та двокімнатну квартиру № 77 загальною площею 55,74 м2, житловою площею 30,99 м2 по АДРЕСА_8 або компенсації вартості загальної площі вищевказаних квартир із розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 житла.

Натомість відповідач листом № 10/121/11-2016 від 05.01.2016р. повідомив Позивача, що для можливості погашення дебіторської заборгованості, яка виникла при завершенні будівництва 130-квартирного житлового будинку по вул. Лісогринівецька, 16 у м. Хмельницькому перед підрядною організацією, а також для можливості здачі в експлуатацію вищевказаного житлового будинку в запланований термін, замовником будівництва - Відділом капітального будівництва УМВСУ в Хмельницькій області здійснено реалізацію квартири № 112 у житловому будинку за вказаною адресою. Також зазначив, що будівництво житлового будинку по АДРЕСА_8 у м. Хмельницькому, в якому знаходиться двокімнатна квартира № 77 загальною проектною площею 55,74 м2 - припинено замовником будівництва ПВП "Добробут СП", тому виконати умови Договору неможливо. Таким чином, сума невиконаних зобов'язань перед Міською радою станом на грудень 2015р. складає 748769,52 грн. (із розрахунку вартості 1 м2 загальної площі житла, опосередкована вартість якого по Хмельницькій області складає 7338 грн.). Повідомлено також, що у зв'язку із ліквідацією УМВС України в Хмельницькій області та ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області 07.12.2015р. до МВС України подано клопотання про виділення коштів для можливості виконання взятих на себе зобов'язань перед Хмельницькою міською радою.

Міська рада у листі №02-15-493 від 28.03.2016р. просила повідомити голову комісії з припинення відповідача - чи визнані її вимоги та чи включені вимоги до ліквідаційного балансу Управління Міністерства внутрішніх справ у Хмельницькій області за Договором, вказавши, що у відповідь на вимогу № 02-15-1720 від 01.12.2015р. про передачу Хмельницькій міській раді однокімнатної квартири № 112 загальною площею 46,3 м2, житловою площею 19,38 м2 по АДРЕСА_2 та двокімнатної квартири № 77 загальною площею 55,74 м2, житловою площею 30,99 м2 по АДРЕСА_8, або компенсації вартості загальної площі вищевказаних квартир, із розрахунку діючої на час повернення ринкової ціни 1 м2 житла на виконання умов вищевказаного Договору - голова комісії з припинення відповідача листом № 10/121/11-2016 від 05.01.2016р. повідомив про подання до Міністерства внутрішніх справ України клопотання про виділення коштів для можливості виконання взятих на себе зобов'язань перед Хмельницькою міською радою.

Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області листом №372/121/31-2016 від 17.05.2016 року повідомило Хмельницького міського голову, що ліквідаційною комісією визнані вимоги Хмельницької міської ради щодо передачі Хмельницькій міській раді однокімнатної квартири АДРЕСА_5, та двокімнатної квартири АДРЕСА_6, або компенсації вартості загальної площі вищевказаних квартир. На даний час вирішується членами ліквідаційної комісії питання про внесення відповідних змін до ліквідаційного балансу УМВС України у Хмельницькій області.

Згідно листа БТІ № 4245/01-14 від 18.05.2016р., станом на 01.05.2016р. орієнтовна середня ринкова вартість 1 м2 житла у м. Хмельницькому становить: мікрорайон Озерна (в районі вул. Лісогринівецької) - 8310 грн. (330 у.о.) новобудови, мікрорайон Озерна (в районі вул. Лісогринівецької) - 10580 грн. (420 у.о.) житловий стан, Ближні Гречани (в районі вул. Курчатова) - 7230 грн. (287 у.о.) новобудови, Ближні Гречани (в районі вул. Курчатова) - 11160 грн. (443 у.о.) житловий стан.

ЖЕК №3 м. Хмельницький у листі №188 від 19.07.2016 року повідомив заступника міського голови, що квартира АДРЕСА_3 станом на 01.01.2008 року перебувала у комунальній власності та була вільною.

Позивач звернувся з листом №02-14-904 від 19.07.2017 року до відповідача, у якому просить повідомити, чи включені до ліквідаційного балансу управління Міністерства внутрішніх справ у Хмельницькій області вимоги Хмельницької області.

Відповідно до інформаційних довідок №95452662 від 23.08.2017 року та №95452473 від 23.08.2017 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відсутні відомості щодо речових прав на нерухоме майно - квартири за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8.

Як вбачається із інформаційних довідок №95452216 від 23.08.2017 року та №95451834 від 23.08.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 94, а, квартира 105 зареєстрована на праві спільною часткової власності між громадянами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14; квартира за адресою: АДРЕСА_9, зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності між ОСОБА_7 та ОСОБА_15

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом та відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Наведене кореспондується зі статтею 20 Господарського кодексу України, згідно якої держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки (ч. 1 статті 111 Цивільного кодексу України).

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи (ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, з 03.11.2015 року відповідач перебуває у стані припинення. Головою ліквідаційної комісії з припинення згідно наказу МВС України від 30.10.2015 року призначено ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

За змістом ч.ч. 4-6 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Матеріалами справи стверджується, що позивач звернувся до ліквідаційної комісії відповідача із листом 01.12.2015 року, у якому просить суд визнати їхні вимоги та включити до ліквідаційного балансу.

Частиною 8 ст. 111 ЦК України встановлено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Станом на даний час вимоги Хмельницької міської ради до проміжного балансу не включено та їх підставність не визнається відповідачем.

Норми частини 3 статті 112 Цивільного кодексу України не виключають можливість розгляду судом вимог, від розгляду яких ухилилась ліквідаційна комісія або не розглянула їх.

З наведеного, оскільки результатів розгляду саме ліквідаційною комісією відповідача вимог позивача не надано, суд вважає за належне розглянути підставність таких вимог в ході судового розгляду.

Вимоги Хмельницької міської ради ґрунтуються на договорі від 31.03.2008 № 1/27, який за своєю правовою природою є змішаним договором, та містить в своєму складі як договір міни, оскільки згідно ст. 715 ЦК України за договором міни кожна зі сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар, так і договір купівлі-продажу, оскільки за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК).

Наведеним спростовуються твердження позивача, викладені у відповіді на відзив, щодо того, що даний договір є договором поворотної допомоги, оскільки умови договору передбачали зобов'язання з передачі індивідуалізованої нерухомості взамін на передачу іншої нерухомості в майбутньому, або компенсацію вартості, що за змістом підпадає саме під договір міни та купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а згідно зі ст. 657 ЦК України (чинна редакція на дату укладання договору) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу приписів ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення оскаржуваного договору), договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Положеннями ч. 1 ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається із договору № 1/27 від 31.03.2008 року, він, як і подальші зміни до нього, нотаріально не посвідчені та їх державна реєстрація не проведена.

Момент вчинення договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості, відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України, пов'язується з державною реєстрацією, незареєстрований договір є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2011 року N 3-28гс11).

Верховний Суд України у Постанові Пленуму "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 зазначив, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір № 1/27 від 31.03.2008 року підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, та саме з моменту такої реєстрації може бути укладеним (аналогічна позиція щодо неукладеності договору в силу відсутності його обов'язкової державної реєстрації викладена в постановах ВСУ від 14.09.2011 року у справі №6-12408св09, від 06.07.2015 року у справі №3-399гс15).

Тобто, неукладений договір не може породжувати договірних відносин між сторонами та створювати для них права та обов'язки, що передбачені договором.

З наведеного, договір № 1/27 від 31.03.2008 року не може породжувати для відповідача наслідки, про які просить позивач.

В той же час, цивільні права та обов'язки можуть виникати як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1. ст. 11 ЦК України).

Проте, матеріалами справи стверджується та не заперечується учасниками судового розгляду, що квартири АДРЕСА_10 та по АДРЕСА_8, із комунальної власності вибули безпосередньо у власність громадян - отримувачів квартир. Тобто, відповідач не отримував їх у власність, як це передбачено положеннями про договір міни, тому у нього не виникло обов'язку передачі у власність позивача іншого товару (або компенсації вартості такого товару).

Вказаним також спростовуються відповідні заперечення позивача, викладені у відповіді на відзив, щодо передачі квартир отримувачам саме з ініціативи відповідача, оскільки в даному випадку Управління МВС у Хмельницькій області не набувало таких квартир у власність та в подальшому не передавало їх громадянам. Такі дії вчинялися саме позивачем, а звернення відповідача із листами до ради не може безпосередньо породжувати зобов'язання для Управління.

Водночас, посилання відповідача та третьої особи на преюдиційність судового рішення у справі №924/478/16 судом оцінюється з врахуванням такого.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 р. у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

У п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року роз'яснено, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду (ч. 7 ст. 75 ГПК України).

Наведене відповідачем та третьою особою у справі №924/478/16 не може вважатися обставинами, які встановлені судовим рішенням, а є правовою оцінкою, здійсненою іншим судом, тому не може сприйматись як преюдиція в розумінні ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Судом також зауважується, що лист №372/121/31-2016 від 17.05.2016 року із повідомленням про визнання вимог позивача не може стверджувати про підставність даного позову, оскільки такі вимоги не включені в ліквідаційний баланс, а судом встановлено їх необґрунтованість. Окрім того, такий лист із відповідним повідомленням про визнання вимог підписаний не уповноваженою особою, оскільки в силу положень ч. 4 ст. 105 ЦК України відповідача уповноважені представляти голова комісії, її члени або ліквідатор, проте, підписант листа В.С. Гонтар не наділений відповідним статусом. Аналогічно не може свідчити і про визнання кредиторських вимог необізнаність позивача про підписання такого листа неуповноваженою особою, як зазначив позивач у відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов заявлено необґрунтовано, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницької області, м. Хмельницький, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ, про зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, в особі ліквідаційної комісії, включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Хмельницької міської ради у розмірі 951012,8 грн., що становить заборгованість по договору №1/27 від 21.03.2008р., із змінами, внесеними додатковими угодами від 29.10.2008р., від 19.03.2012р. та від 25.12.2014р., як визнану, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3),

3 - відповідачу, (29000, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7)

4 - третій особі, (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10)

Всім рекоменд.