ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018м. ДніпроСправа № 904/612/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб'юшн КАРГО ПАРТС», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Єлгіна Сергія Олександровича, м. Орджонікідзе

про стягнення заборгованості у розмірі 26128,41 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистриб'юшн КАРГО ПАРТС» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Єлгіна Сергія Олександровича про стягнення заборгованості у розмірі 26128,41 грн., з яких: 13309,33 грн. - основний борг, 11379,48 грн. - пеня, 691,36 грн. - інфляційні втрати та 748,24 грн. - 12% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 3866-04/2016 від 07.07.2016.

Ухвалою суду від 14.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач вимоги ухвалу суду не виконав, витребувані документи не надав.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистриб'юшн КАРГО ПАРТС» (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Єлгіним Сергієм Олександровичем (далі - відповідач, покупець) 07.07.2016 було укладено договір поставки № 3866-04/206 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - товар), а також виконувати шино-монтажні послуги. Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його (п. 1.1 договору). Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016 року. Якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком (п. 8.2, 8.4 договору).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У пункті 2.1 договору сторони встановили, що погодження сторонами кількість, номенклатура, асортимент та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або накладних про відвантаження, що є невід'ємними складовими цього договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, у період з 20.07.2017 по 26.07.2017 поставив відповідачу товар на загальну суму 15252,66 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, підписаними обома сторонами. Також, позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату вищевказаної суми (а.с. 15-20).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата згідно договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру (п. 3.1 договору). Відповідач порушив умови договору, вартість поставленого позивачем товару у розмірі 13309,33 грн. не сплатив.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 13309,33 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.2 договору, в разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11379,48 грн., нарахованої за період з 22.08.2017 по 08.02.2018.

Перевіривши розрахунок пені, викладений у позові, суд встановив, що позивачем при здійсненні нарахування пені не було враховано наступні обставини:

- спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

- частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З урахуванням наведеного, суд здійснив розрахунок розміру пені в межах заявленого позивачем періоду:

- за накладною від 20.07.2017 № SI на суму 13036,92 грн. (несплачений залишок - 13036,92 грн.) строк оплати настав 21.07.2017. Згідно ст. 232 ГК України, нарахування пені можливе за період з 21.07.2017 по 21.01.2018. З урахуванням меж заявленого позивачем періоду, суд здійснив нарахування пені за цією накладною за період з 22.08.2017 по 21.01.2018 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Так, пеня складає 1455,49 грн.;

- за накладною від 26.07.2017 № SI на суму 1145,94 грн. строк оплати настав 27.07.2017. Згідно ст. 232 ГК України, нарахування пені можливе за період з 27.07.2017 по 27.01.2018. З урахуванням меж заявленого позивачем періоду, суд здійснив нарахування пені за цією накладною за період з 22.08.2017 по 27.07.2018 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Так, пеня складає 133,59 грн.

Загальний розмір пені складає 1589,08 грн.

Враховуючи викладене, вимогу про стягнення пені слід задовольнити частково у розмірі 1589,08 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.3 договору, на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, боржник, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 відсотків річних від простроченої суми.

Отже, вищевказаним пунктом договору, сторони встановили інший розмір процентів річних, ніж передбачено ст. 625 ЦК України.

Позивач нарахував відповідачу 12% річних у розмірі 748,24 грн. за період з 22.08.2017 по 08.02.2018 та інфляційні втрати у розмірі 691,36 грн. за період вересень-грудень 2017 року.

Розрахунок 12 % річних та інфляційних втрат наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. А тому, позовні вимоги про стягнення 12% річних у розмірі 148,24 грн. та інфляційних втрат у розмірі 691,36 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єлгіна Сергія Олександровича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16; ідентифікаційний код 37141112) основний борг у розмірі 13309,33 грн., пеню у розмірі 1589,08 грн., 12% річних у розмірі 748,24 грн., ідентифікаційні втрати у розмірі 691,36 грн. та судовий збір у розмірі 1101,77 грн.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 16.03.2018

Суддя М.О.Ніколенко