РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2018Справа № 910/21948/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солбудінвест", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", м. Київ

про зобов'язання виконати платіжне доручення

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники сторін:

від позивача - Литвиненко М.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Кириєнко С.А. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 02 березня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

07 грудня 2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солбудінвест" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 06/12 від 06 грудня 2017 року до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (відповідач) в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" виконати платіжне доручення №277 "про сплату за авто AUDI А8, згідно Договору № 380792 від 20.03.2017р." у розмірі 850 000,00 грн. з рахунку № 911 на рахунок № 7 отримувач ТОВ "ПОРШЕ ІНТЕР АВТО Україна".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором банківського рахунку № 12-03-23-000075 від 23.03.2012 року в частині виконання платіжного доручення № 277.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2017 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21948/17, розгляд справи призначено на 26.12.2017 року.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 року постановлено здійснювати розгляд справи № 910/21948/17 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.02.2018 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в судовому засіданні 06.02.2018 року судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу № 910/21948/17 до судового розгляду по суті на 02.03.2018 року о 12:10. Про дату, час і місце судового засідання сторін повідомлено.

22 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року відповідач надав до суду відзиви на позовну заяву в яких проти позову, за викладених у відзивах підстав, заперечує та просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. У відзивах відповідачем зокрема відмічено, що відповідно до затвердженого реєстру, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛБУДІНВЕСТ» (на суму 850 000,00 грн.) акцептовані в повному заявленому обсязі та віднесено до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк». За переконанням відповідача, оскільки після початку процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, тому наявне примусове зобов'язання Банку здійснити переказ коштів позивача, кредиторські вимоги якого затверджені в реєстрі акцептованих вимог кредиторів, передбачатиме індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора банку за рахунок активів банку, включених до ліквідаційної маси, порушує встановлений цим Законом порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку, як наслідок, ставить у нерівне становище інших кредиторів банку у порівнянні з кредитором-позивачем, який отримує задоволення своїх вимог не в тому порядку та черговості, як це передбачено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А тому, після введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації банку, виконання операцій з перерахування коштів на підставі спірних платіжних доручень на виконання умов договору є неможливим, а задоволення вимог позивача повинно здійснюватися із дотримання процедури, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні 02.03.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2012 між Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (далі - Банк або Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солбудінвест" (надалі - Клієнт) був укладений договір банківського рахунку № 12-03-23-000075 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, по тексту - Договір або Договір рахунку).

Відповідно до розділу 1 Договору предметом Договору є зобов'язання Банку відкрити Клієнту поточний рахунок № 911, далі за текстом - Поточний рахунок, на підставі документів, визначених сукупністю нормативно-правових актів України, в тому числі Національного банку України; приймати і зараховувати на Поточний рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Поточного рахунка та проведення інших операцій за Поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України (далі - Послуги), за умови, що Клієнт погоджується з тарифом Банку, чинним на момент надання зазначених послуг.

Згідно з п. 2.1. Договору сторони домовились про те, що Банк надає Клієнту послуги, а Клієнт користується Послугами лише в тому випадку, якщо Клієнт погоджується оплатити Банку Винагороду за надання відповідних послуг в розмірі, визначеному чинними на дату надання Послуг тарифами.

В п. 2.2. Договору зазначено, що кожний раз перед тим, як скористатися Послугою, Клієнт ознайомлюється з тарифами зручним для нього шляхом. Клієнт користується Послугами, в разі якщо він згоден оплатити Банкові Винагороду в розмірі, визначеному чинними на дату надання Послуг тарифами.

У відповідності до п. 8.1. Договір набуває чинності з дня відкриття Поточного рахунку та діє до моменту закриття Поточного рахунку.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 24.04.2017 об 11 год. 36 хв. направив на адресу відповідача платіжне доручення № 277 на перерахування на адресу ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» коштів у розмірі 850 000,00 грн. (копія доручення в справі).

Відповідно до підсумкової банківської виписки від 24.04.2017 залишок коштів на Поточному рахунку Клієнта становив 850 000,00 грн. (копія виписки в справі).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порушуючи умови Договору рахунку та приписи чинного законодавства, відповідач не здійснив операції по перерахуванню коштів в частині виконання платіжного доручення № 277.

Сторонами вказано, що рішенням Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року № 264-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних», було розпочато процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно.

23 травня 2017р. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від № 2075 відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» з 24 травня 2017 року до 23 червня 2017 року включно. Згідно з даним рішенням продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДІАМАНТБАНК» Старцевої Тетяни Володимирівни з 24 травня 2017 року до 23 червня 2017 року включно.

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2017 року № 2663 «Про початок ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК», з 24.06.2017 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДІАМАНТБАНК».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДІАМАНТБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Тімоніну Олександру Олексійовичу строком на два роки з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно. Вимоги кредиторів прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку за адресою: Контрактова площа, буд. 10-А, м. Київ, 04070. Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону.

Пунктами 4, 54 і 6 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; кредитор - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

За ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Враховуючи прийняте Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію ПАТ «ДІАМАНТБАНК» задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Той факт, що невиконання відповідачем свого обов'язку з перерахування коштів відбулося до введення тимчасової адміністрації не спростовують необхідності дотримання банком вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації, запровадження якої станом на момент прийняття судового рішення у цій справі унеможливлювало задоволення майнових вимог позивача у будь-який іншій спосіб, ніж встановлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

У свою чергу, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як установлено судом, 06.07.2017 Клієнтом подано до Банку заяву № 06-07/17 від 06.07.2017р. «Про включення вимог кредитора до реєстру акцептованих вимог», в якій позивач просив визнати за Клієнта кредитором Банка щодо залишків на поточних/вкладних рахунках на загальну суму 850 000,00 грн. (копія заяви в справі).

Згідно з довідкою Банка від 19.12.2017 № 2538/12.1/2Л виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.09.2017 було прийнято рішення № 4077 "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Діамантбанк", яким затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів Банка, вимоги Клієнта акцептовані в сумі 850 000,00 грн. та внесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Діамантбанк".

Таким чином, оскільки Банк перебуває у ліквідації, Національним банком України відкликано ліцензію у відповідача на здійснення банківської діяльності, позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банка у встановленому законом порядку, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням включення вимог позивача на суму 850 000,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банка у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання виконати платіжне доручення № 277 "про сплату за авто AUDI А8, згідно Договору № 380792 від 20.03.2017р." у розмірі 850 000,00 грн. з рахунку № 911 на рахунок № 7 отримувач ТОВ "ПОРШЕ ІНТЕР АВТО Україна" задоволенню не підлягають.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.03.2018р.

Суддя О.В. Котков