КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. Справа№ 910/4319/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 21.02.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року у справі № 910/4319/17 (повний текст складено та підписано 22.11.2017) (суддя: Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ТРАНС»

до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ»

про стягнення 16 470,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ТРАНС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» про стягнення 16470,61 грн. за договором добровільного страхування ризиків пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 05.09.2016 № 506.

Позовні вимоги мотивовані настанням страхового випадку, обумовленого вказаним вище договором у зв'язку з чим у приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» виник обов'язок здійснити страхове відшкодування у розмірі 155.622,78 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва 15.11.2017 року у справі № 910/4319/17 позовні вимоги ТОВ «АУРУМ ТРАНС» задоволено в повному обсязі.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ТРАНС» страхове відшкодування в сумі 16470,61 грн.; витрати по сплаті судової експертизи в сумі 1188,00 грн. витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року у справі № 910/4319/17 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «АУРУМ ТРАНС» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 апеляційні скарги об'єднано в одне провадження, розгляд справи призначено на 17.01.2018.

Представник позивача 17.01.2018 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні 17.01.2018 оголошено перерву на 31.01.2018.

Однак судове засідання 31.01.2018 не відбулось з технічних причин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 розгляд справи призначено на 21.02.2018.

Представник відповідача у судове засідання 21.02.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, колегія судді дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА ІНВЕСТИЦІЙНА ГРУПА ТРАНСПОРТНОГО МАШИНОБУДУВАННЯ ІНТЕР КАР ГРУПА» (найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «АУРУМ ТРАНС»), як страхувальником та Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», як страховиком, укладено договір добровільного страхування ризиків пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 05.09.2016 № 506 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач застрахував майнові інтереси позивача, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме «Toyota Camry», державний реєстраційний номер АА3408РС (далі - застрахований автомобіль).

Пунктом 7 Договору визначено всі можливі страхові ризики - пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, що є підставою для визнання їх страховими випадками та виникненню у відповідача підстави на здійснення виплати страхового відшкодування, а саме:

- ДТП (дорожньо-транспортна пригода);

- ПДТО (протиправні дії третіх осіб);

- ПВС (пожежа, вибух або самозаймання);

- СЛ (стихійне лихо);

- ВП (вплив предметів/речовин);

- НЗ (незаконне заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій).

Так, 26.01.2017 комісією позивача зафіксовано горизонтальну тріщину на лобовому склі застрахованого автомобіля, про що складено акт від 26.01.2017, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно рахунку-фактури від 26.01.2017 № СМУ00001770 виданого товариством з обмеженою відповідальністю «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» вартість скла та роботи по його заміні становить 16470,61 грн.

В подальшому позивачем 14.02.2017 направлено на адресу відповідача лист від 13.02.2017 № 17 про виплату страхового відшкодування внаслідок страхового випадку.

Проте, 16.02.2017 позивачем отримано лист відповідача від 03.02.2017 № 0138.206.17.01-0090.02 про відмову у страховій виплаті у зв'язку з відсутністю правових підстав для її виплати.

У зв'язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з вимогою до позивача про виплату страхового відшкодування в сумі 16.470,61 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з виникненням при вирішенні даного спору питання, що потребує спеціальних знань, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

- які причини пошкодження застрахованого автомобіля?

- чи можливо вказати, що пошкодження застрахованого автомобіля (лобового скла) могло статися під впливом предметів/речовин?

- чи могло пошкодження на лобовому склі застрахованого автомобіля видозмінитися з плином часу?

- внаслідок чого пошкодження застрахованого автомобіля (лобового скла) могло видозмінитися (збільшилася тріщина)?

За результатами проведення експертизи було надано наступні виснвки:

- два скола на вітровому склі застрахованого автомобіля (в місці сходження тріщин і в нижній лівій тріщині), та як мінімум зародки тріщин в цих місцях утворилися від ударної дії порівняно більш міцних об'єктів з досить незначною за розмірами площею контактної поверхні, прикладеної ззовні автомобіля. Інші дрібні сколи утворилися в процесі утворення тріщин. Власне, тріщини на склі могли частково утворитись від дії вищевказаних сторонніх об'єктів, а частково при експлуатації автомобіля, впливі температур чи дії тупих предметів з більш обширною контактною поверхнею;

- не виключається, що в первинний момент після утворення сколів могли утворитись тріщини певної довжини, а в подальшому (наприклад, при експлуатації автомобіля, русі його по дорозі, при зміні температурного режиму, при перепаді температур з різних сторін скла, при дії на скло ззовні тупих предметів з порівняно великою контактуючою поверхнею, наприклад падаючого м'яча, пакета з водою, яблука і т.д.), ці тріщини могли продовжитись, в т.ч. могли утворитись нові тріщини.

Дослідивши висновок судового експерта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана вище страхова подія підпадає під ознаки страхового випадку, визначеного у п. 7 укладеного між сторонами спору Договору, а саме: ВП (вплив предметів/речовин).

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом першої інстанції правомірно відхилені з тих підстав, що останні є лише припущеннями, враховуючи результати висновку експертизи, призначеної ухвалою суду від 31.05.2017 у даній справі із наданням відповідей на розширений перелік питань та повне дослідження застрахованого автомобіля.

У свою чергу, заперечення які містяться у апеляційній скарзі не спростовують факту настання страхової події в результаті впливу предметів/речовин, а відповідно не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, оскільки факт невиконання відповідачем зобов'язання за Договором у вигляді несплати суми страхового відшкодування належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем жодним чином не спростований, позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування за Договором добровільного страхування в розмірі 16.470,61 грн. правомірно задоволена судом першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року у справі № 910/4319/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року у справі № 910/4319/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4319/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку передбаченому ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 19.03.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова