КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/16982/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від прокуратури: Греськів І.І.,

від позивача: не з'явився,

від відповідача 1: Шумінська Ю.Ю.,

від відповідача 2: Луцький М.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017р., м. Київ (повний текст складено 18.04.2017р.) у справі №910/16982/15 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан-Інвест"

про скасування наказу та свідоцтва, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про 1) визнання незаконним та скасування наказу №632-в від 06.08.2009р., виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА); 2) визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м., виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА) Відповідачу 2; 3) визнання права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Позивача на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м., вартістю 5785774,8 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ та свідоцтво (як похідний документ від наказу) видані в порушення вимог приватизаційного та інвестиційного законодавства без прийняття рішення Позивачем в рамках приватизаційної процедури та укладення договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі № 910/16982/15 позов задоволено повністю. Визнано право комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Позивача на будинок по пров. Тараса Шевченка, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м. Визнано незаконним та скасовано наказ №632-в від 06.08.2009р., виданий Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про видачу свідоцтва на право власності Відповідачу 2. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності №САС249805 від 06.08.2009р. на нежилий будинок по пров. Тараса Шевченка, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м., видане на підставі наказу Головного управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №632-в від 06.08.2009р. Відповідачу 2. Стягнуто з Відповідача 1 в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1827,00 грн. Стягнуто з Відповідача 2 в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1827,00 грн.

18.04.2017р. Відповідач 2 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, яка прийнята апеляційний судом до розгляду з огляду на неможливість подання відповідної заяви в місцевому суді, зокрема у зв'язку з відсутністю доказів належного повідомлення Відповідача 2 про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі №910/16982/15 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю. Стягнуто з Прокуратури на користь Відповідача 2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4019,19 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. у справі №910/16982/15 скасовано. Справу №910/16982/15 передано на новий розгляд до місцевого суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017р. у справі №910/16982/15 у позові відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що відчужуючи об'єкт комунальної власності на користь Відповідача 2, Позивач та Відповідач 1 діяли в порядку та у спосіб, що передбачені відповідними нормативно-правовими актами.

Також місцевий суд, посилаючись на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017р. у справі №5011-25/17984-2012, зазначив, що рішення Позивача №322/1532 "Про затвердження переліку нежилих будинків комунальної власності територіальної громади м. Києва, які підлягають реставрації за залучені кошти", рішення Київської міської ради від 01.11.2007р. №1113/3946 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Титан-Інвест" під реконструкцію нежилого будинку у пров. Тараса Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі міста Києва" є чинними та в судовому порядку недійсними не визнавались, не скасовувались.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку про те, що Відповідач 2 на сьогоднішній момент є законним власником, та володіє спірним майном на відповідній правовій підставі. В свою чергу наявність правової підстави володіння повністю виключає можливість застосування ст.387, 388, 392 Цивільного кодексу України.

Місцевий суд вказав, що свідоцтво про право власності є похідним документом, який не містить ознак акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, що породжує певні права та обов'язки, а є лише посвідчувальним документом і видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому без скасування такого рішення у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідного свідоцтва про право власності недійсним.

На думку місцевого суду, при зверненні з позовом у даній справі про визнання недійсним наказу та свідоцтва про право власності, яке видане, Позивач не зазначив норму закону, що передбачає захист цивільних прав та інтересів вказаним способом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Прокурор звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017р. у справі №910/16982/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перехід права власності на об'єкти приватизації до покупця відбувається лише на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації з додержанням порядку проведення приватизаційної процедури, і лише після введення об'єкта інвестування в експлуатацію.

Прокурор зазначив, що місцевий суд необгрунтовано посилався на рішення Позивача від 01.11.2007р. №1113/3946, оскільки таке рішення могло бути лише підставою для внесення змін в основний інвестиційний договір. У даному випадку вказане рішення не є актом, з якого виникають права та обов'язки сторін з відчуження об'єктів інвестування.

За вказаних обставин, наказ №632-в від 06.08.2009р. та свідоцтво про право власності №САС249805 від 06.08.2009р., видане на підставі вказаного наказу підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2017р. апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.06.2016р.

01.06.2017р. Відповідач 2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Правова позиція Відповідача 2 збігається із мотивуванням рішення місцевого суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017р. апеляційне провадження у справі №910/16982/15 зупинено до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи №5011-25/17984-2012.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. було поновлено апеляційне провадження у справі №910/16982/15, розгляд скарги призначено на 02.11.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.11.2017р.

23.11.2017р. у судовому засіданні Прокурором подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі №910/16982/15 до закінчення розгляду справи №5011-25/17984-2012 Вищим господарським судом України. Представник Відповідача 1 підтримав дане клопотання, Відповідач 2 заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. апеляційне провадження у справі №910/16982/15 зупинено до вирішення Вищим господарським судом України справи №5011-25/17984-2012.

17.01.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від Відповідача 2 надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018р. поновлено апеляційне провадження у справі №910/16982/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 08.02.2018р.

25.01.2018р. Третя особа подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого суду від 23.11.2017р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення з підстав викладених у даному відзиві, що аналогічні мотивуванням рішення місцевого суду. У судовому засіданні 25.01.2018р. оголошено перерву до 06.02.2018р.

05.02.2018р. Відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із відрядженням представника, у задоволенні якого судом відмовлено з огляду на те, що Відповідач не позбавлений права направити для участі у розгляді справи іншого представника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018р. у судовому засіданні оголошено перерву до 22.02.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Прокурора, Відповідачів 1 та 2, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

24.06.2004р. Позивачем прийнято рішення №322/1532 "Про затвердження переліку нежилих будинків комунальної власності територіальної громади м. Києва, які підлягають реставрації за залучені кошти", яким до складу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що підлягають реконструкції за залучені кошти, включений нежилий будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві.

12.04.2006р. за результатами проведеного конкурсу із залучення інвесторів між Відповідачем 1 (правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), КП "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" та Відповідачем 2 укладено інвестиційний договір №13 про реконструкцію та будівництво нежилого будинку по пров. Т.Шевченка/пров.Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, на умовах, визначених конкурсом по залученню інвесторів для реконструкції будинків, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 18.10.2005р. №11.

Згідно з п.2.6.5 договору Відповідач 2 зобов'язується передати до комунальної власності територіальної громади міста Києва 600 кв. м. у реконструйованому будинку.

Відповідно до п.4.1 договору після реконструкції зазначених об'єктів до комунальної власності передається площа нежилих приміщень в обсязі 600 кв. м, а решта площі нежитлових приміщень передається у власність Відповідачу 2.

01.11.2007р. рішенням Позивача №1113/3946 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Титан-Інвест" під реконструкцію нежилого будинку у пров. Тараса Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі міста Києва" вирішено передати Відповідачу 2 під реконструкцію нежилий будинок комунальної власності територіальної громади міста Києва у пров. Тараса Шевченка / пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі м. Києва площею 511,60 кв. м за умови компенсації вартості, визначеної звітом про оцінку вартості цього нежилого будинку. На підставі вказаного рішення доручено Відповідачу 1 підписати акти приймання-передачі у власність Відповідачу 2 нежилого будинку комунальної власності територіальної громади м. Києва у пров. Тараса Шевченка / пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі м. Києва та списано в установленому порядку з балансу нежилий будинок комунальної власності територіальної громади м. Києва у пров. Тараса Шевченка / пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі м. Києва.

10.03.2009р. на виконання рішення Позивача від 01.11.2007р. №1113/3946 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до інвестиційного договору №13 від 12.04.2006р., якою умови основного договору змінено шляхом виключення з нього обов'язку Відповідача 2 повернути до комунальної власності територіальної громади м. Києва нежилі приміщення площею 600 кв. м, а переданий для реконструкції будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м. передається у власність Відповідачу 2 після перерахування ним до міського бюджету коштів за цей об'єкт.

06.08.2009р. Відповідачем 1 видано наказ №632-в «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», відповідно до якого прийнято рішення оформити право власності Відповідача 2 на будинок по пров. Т. Шевченка/ пров. Михайлівському, 13/19 літ. А в м. Києві.

06.08.2009р. на підставі наказу №632-в від 06.08.2009р. Відповідачем 1 видано Відповідачу 2 свідоцтво про право власності на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м.

26.12.2008р. на підставі акту приймання-передачі Відповідач 1 передав, а Відповідач 2 прийняв об'єкт - нежилий будинок за адресою: пров. Т. Шевченка/ пров. Михайлівському, 13/19 літ. А, загальною площею 511,6 кв. м. та вартістю 5785774,80 грн з ПДВ.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. у справі №910/16982/15 скасовано. Справу №910/16982/15 передано на новий розгляд до місцевого суду.

Касаційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду від 20.10.2015р. та постанову апеляційного суду від 15.08.2016р. у даній справі, зазначив, що всупереч вимогам ст.35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) суд надав преюдиціальне значення рішенню, яке на час ухвалення рішення в даній справі не набрало законної сили - рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2013р. у справі №5011-25/17984-2012 про визнання недійсною додаткової угоди було оскаржене до Київського апеляційного господарського суду і апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальність "Титан-Інвест" прийнято до провадження.

Касаційний суд звернув увагу на те, що переглядаючи рішення, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушеного права та одночасно відмовив у позові з мотивів спливу позовної давності. Проте, відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2013р. у справі №5011-25/17984-2012 задоволено позов Прокурора в особі Позивача та Відповідача 1 до Відповідача 2 та КП "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 10.03.2009р. до інвестиційного договору №13 від 12.04.2006р. про реконструкцію та будівництво нежитлового будинку №18/19 по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, літ. А в м. Києві.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2017р., рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2013 р. скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд дійшов висновку, що додаткова угода №2 від 10.03.2009р. не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки внаслідок її укладення змінено правову природу інвестиційного договору на договір купівлі-продажу, в результаті виконання якого комунальне майно вибуло з володіння його власника без дотримання процедури приватизації, зокрема, без проведення незалежної оцінки такого майна.

Також апеляційний суд встановив, що Київській міській раді стало відомо про порушення права комунальної власності територіальної громади ще в 2007 році. Отже, подавши позовну заяву лише 12.12.2012р., прокурор звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1, 2 ст.393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Позивача від 01.11.2007р. №1113/3946 між сторонами укладено додаткову угоду №2 від 10.03.2009р. до інвестиційного договору №13 від 12.04.2006р., якою умови основного договору змінено шляхом виключення з нього обов'язку Відповідача 2 повернути до комунальної власності територіальної громади м. Києва нежилі приміщення площею 600 кв. м, а переданий для реконструкції будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м. передається у власність Відповідачу 2 після перерахування ним до міського бюджету коштів за цей об'єкт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2013р. у справі №5011-25/17984-2012 задоволено позов Прокурора в особі Позивача та Відповідача 1 до Відповідача 2 та КП "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 10.03.2009р. до інвестиційного договору №13 від 12.04.2006р. про реконструкцію та будівництво нежитлового будинку №18/19 по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, літ. А в м. Києві.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2017р., рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2013 р. скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд у справі №5011-25/17984-2012 дійшов висновку, що додаткова угода №2 від 10.03.2009р. не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки внаслідок її укладення змінено правову природу інвестиційного договору на договір купівлі-продажу, в результаті виконання якого комунальне майно вибуло з володіння його власника без дотримання процедури приватизації, зокрема, без проведення незалежної оцінки такого майна.

Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що у зв'язку із укладенням сторонами додаткової угоди №2 від 10.03.2009р. Відповідачем 1 видано наказ №632-в від 06.08.2009р. «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», відповідно до якого прийнято рішення оформити право власності Відповідача 2 на будинок по пров. Т. Шевченка/ пров. Михайлівському, 13/19 літ. А в м. Києві.

Цього ж дня (06.08.2009р.) на підставі наказу №632-в від 06.08.2009р. Відповідачем 1 видано Відповідачу 2 свідоцтво про право власності №САС249805 на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м.

З огляду на те, що судом у справі №5011-25/17984-2012 встановлено незаконність укладення між сторонами додаткової угоди №2 від 10.03.2009р., на підставі якої видано наказ №632-в від 06.08.2009р., апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог Прокурора про визнання незаконним та скасування вказаного наказу та скасування свідоцтва про право власності на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м., з огляду на те, що вказані вимоги є похідними від вимоги про скасування наказу №632-в від 06.08.2009р.

За вказаних обставин апеляційний суд також приходить до висновку про обґрунтованість вимог Прокурора про визнання права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Позивача на будинок по пров. Т. Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві, площею 511,6 кв. м., вартістю 5785774,8 грн, оскільки акти на підставі яких Відповідач 2 набув право власності на таке майно є незаконними.

Разом із тим, апеляційним судом враховано заяву Відповідача 2 про застосування строку позовної давності від 18.04.2017р., яка обґрунтовано прийнята апеляційний судом при попередньому розгляді.

Відповідно до статті 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.4, 5 ст.267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено апеляційним та касаційним судами у справі №5011-25/17984-2012, Позивачу стало відомо про порушення права комунальної власності територіальної громади ще в 2007 році.

Отже, подавши позовну заяву лише 02.07.2015р., Прокурор звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що в задоволенні позову Прокурора в особі Позивача слід відмовити, проте з підстав пропущення строку позовної давності.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 269-270, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017р. у справі №910/16982/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017р. у справі №910/16982/15 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 14.03.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов