Суд
УХВАЛА

03 березня 2018 року

м. Київ

справа № 909/864/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 (у складі колегії суддів: Михалюк О.В. (головуючий), Малех І.Б., Плотніцький Б.Д.)

та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2016 (суддя Матуляк П.Я.)

у справі № 909/864/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кагро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Карпат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемківська Мрія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Агро Холдинг", Мрія Агро Холдинг Паблік Лімітед,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр") - Паміле Лімітед (PAMIL LIMITED),

про стягнення 27 302 081,27 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2017 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) звернувся до Вищого господарського суду України через Львівський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2016 у справі № 909/864/14.

На підставі частини 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який набрав чинності 15.12.2017, та на підставі розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15.12.2017 № 38-р зазначену касаційну скаргу разом зі справою № 909/864/14 передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (супровідний лист від 04.01.2018 № 08.03-07/1913).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2018 справу № 909/864/14 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу Відділу ДВС подано з порушенням вимог розділу ХІІ-1 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017.

Відповідно до статті 110 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

За змістом частини 3 статті 85 цього Кодексу постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Як убачається із матеріалів справи, оскаржену постанову суду прийнято 04.04.2017, а із касаційною скаргою Відділ ДВС звернувся 17.11.2017 (відтиск штемпеля поштового відділення), тобто з пропуском двадцятиденного строку на подання касаційної скарги.

До касаційної скарги додано заяву про відновлення строку на подання касаційної скарги, обґрунтовану повторним зверненням до Вищого господарського суду України (після усунення обставин, зазначених в ухвалі суду від 06.11.2017 про повернення касаційної скарги без розгляду).

Вирішуючи питання щодо поновлення Відділу ДВС строку на касаційне оскарження, колегія суддів виходить із такого.

Як убачається із матеріалів справи, Відділ ДВС вже звертався до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на оскаржені судові рішення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.07.2017 первісно подану касаційну скаргу повернуто скаржникові без розгляду на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017.

За результатами розгляду повторно поданої касаційної скарги на оскаржені судові рішення Вищим господарським судом України постановлено ухвалу від 06.11.2017 про повернення касаційної скарги скаржникові без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 1113 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017.

При цьому в ухвалі суду зазначено, що скаржник не усунув в повному обсязі недоліків, визначених в ухвалі від 24.07.2017.

Звертаючись із касаційною скаргою втретє, скаржник, крім попередніх редакцій касаційної скарги (із доданими матеріалами), клопотань (які вже було розглянуто Вищим господарським судом України), додає заяву про відновлення строку на подання касаційної скарги, в якій наголошує на усуненні ним недоліків та стверджує, що причини пропуску процесуального строку є поважними, тому цей строк підлягає відновленню.

Відповідно до частини 3 статті 1113 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини 1 цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Згідно з частиною 3 статті 288 ГПК у редакції, чинній з 15.12.2017, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Процесуальним законом передбачено право скаржника на повторне звернення з касаційною скаргою та поновлення строку у разі пропуску з інших поважних причин, однак це право не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням.

Ураховуючи наведене, а також те, що Відділ ДВС звертається із касаційною скаргою втретє, не обґрунтовуючи поважності причин пропуску процесуального строку, а констатуючи їх наявність, колегія суддів визнає підстави пропуску строку на подання касаційної скарги неповажними та відмовляє у задоволенні заяви з наведених у ній підстав.

Згідно з частиною 3 статті 292 ГПК у редакції, чинній після 15.12.2017, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, Відділ ДВС не позбавлений права навести інші підстави для поновлення строку та звернутися до касаційного суду із відповідною заявою.

Керуючись підпунктом 11 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення", статтями 174, 234, 235, 292 ГПК у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги з наведених у ній підстав.

2. Надати Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків до 23.03.2018.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий