ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/861/17
м. Одеса, пр. - т Шевченок, 29, Одеський апеляційний господарський суд, зал судових засідань № 7

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Лашина В.В., Аленін О.Ю.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р.

по справі № 915/861/17

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Миколаїв

до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ

про стягнення 915 842,21 грн.

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.

час та місце ухвалення рішення: 14.12.2017 р., 13:52 год., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області, зал судових засідань №1

повний текст складено та підписано: 19.12.2017 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. по справі № 915/861/17.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ призначено до розгляду судовому засіданні.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В серпні 2017 р. Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Южноукраїнськ звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ про стягнення заборгованості в сумі 915 842,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ зобов'язань за договором на відпуск води питної якості (водопостачання) від 19.12.2016 р. № 221.

03.10.2017 р. Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Южноукраїнськ подало заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1 148 642,15 грн., з яких:

- 915 842,21 грн. - основний борг;

- 36 182,42 грн. - інфляційні втрати,

- 13 850,55 грн. - 3 % річних,

- 118 658,02 грн. - пеня,

- 64 108,95 грн. - штраф.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Миколаїв задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ на користь позивача:

- 915 842,21 грн. - основного боргу,

- 36 182,42 грн. - інфляційні втрати,

- 13 850,55 грн. - 3 % річних,

- 59 329,01 грн. - пені,

- 32 054,48 грн. - штрафу,

- 17 229,63 грн. - судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд зменшив розмір штрафу та пені на 50 %, оскільки їх стягнення у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов'язання.

Не погодившись з наведеним рішенням, в частині стягнення з відповідача - 36 182,42 грн. - інфляційних втрат, 13 850,55 грн. - 3 % річних, 59 329,01 грн. - пені, 32 054,48 грн. - штрафу, Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ оскаржило його до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Також Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ посилається на те, що позивачем безпідставно нараховані інфляційні витрати, 3 % річних та штрафні санкції (штраф та пеня) на загальну суму 225 774,30 грн., у зв'язку з дією мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі № 915/1327/16 про банкрутство відповідача, а саме за період з 01.02.2017 р. (після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) по 05.09.2017 р. (припинення провадження у справі про банкрутство відповідача).

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Южноукраїнськ в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на наведені приписи та враховуючи те, що Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. в частині стягнення з останнього основного боргу в сумі 915 842,21 грн. не оскаржує, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення підлягає апеляційному перегляду лише в частині стягнення в відповідача:

- 36 182,42 грн. - інфляційних втрат,

- 13 850,55 грн. - 3 % річних,

- 59 329,01 грн. - пені,

- 32 054,48 грн. - штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ч. 5 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2016 р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" та Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" укладений договір (код 36.00.11) питна вода (водопостачання) № 221.

Відповідно до п. 1.1 цього договору Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" зобов'язалося у 2017 році відпустити Комунальному підприємству "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" воду питної якості, згідно з Державними санітарними нормами і правилами "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10), в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати за використану питну воду питної якості за встановленим тарифом в терміни, передбачені цим договором.

За приписами п. 4.1 договору оплата за фактично спожиту питну воду здійснюється Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" щомісячно на підставі пред'явлених Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" рахунків на оплату протягом 30 календарних днів з дня отримання рахунку.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору, об'єм споживання води за звітний період, встановлений з 1 по 31 (30) число поточного місяця, визначається за показами приладів обліку, встановлених належним чином, а при їх відсутності облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами.

Розрахунки за спожиту питну воду здійснюються за діючими на день оплати тарифами.

Порядок встановлення і застосування тарифів регулюється уповноваженими органами відповідно з вимогами чинного законодавства. При зміні тарифів, розрахунки проводяться за новими тарифами з дня їх введення. Енергопостачальна організація письмово повідомляє споживача про зміну тарифів. Повідомлення є невід'ємною частиною договору. Тариф на момент укладання договору складав 3,44 грн. за 1 куб.м води (без урахування ПДВ 20 %).

Відповідно до п. п. 6.1.6, 6.2.2 договору постачальник зобов'язаний щомісячно, в перший робочий день місяця, наступним за розрахунковим, разом з споживачем складати акт про обсяги питної води, відпущеної споживачу за показами приладів обліку, встановлених на межі експлуатаційної відповідальності сторін.

Так, на виконання п. 6.1.6 договору, в січні 2017 р. сторонами складено та підписано акт про витрати питної води відповідачу і скидання стоків за січень 2017 р. від 31.01.2017 р. №АК.0.3104ц.0697, згідно якого за вказаний період відповідачу було відпущено 221 861 куб.м питної води.

Як свідчать матеріали справи, Господарським судом Миколаївської області в оскаржуваному рішенні встановлено, що Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ оплату за спожиті послуги за січень 2017 р. не здійснено, що також не заперечується відповідачем.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору від 19.12.2016 р. № 221 за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості, згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем обґрунтовано здійснено нарахування Комунальному підприємству "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ інфляційних витрат, 3% річних, пені та штрафу.

Разом з тим, Одеський апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції щодо застосування приписів ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшення нарахованої пені до 59 329,01 грн. та штрафу до 32 054,48 грн., з огляду на наступне.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції кодексу станом на момент прийняття рішення) господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому повинно бути взято до уваги:

- ступінь виконання зобов'язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;

- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі звіту про фінансові результати за І півріччя 2017 р. Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" за звітний період 2017 р. збиток відповідача становить - 11 045 тис. грн., а за аналогічний період попереднього року збиток становить - 12 170 тис. грн.

Зазначені звіти про фінансові результати Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" свідчать про те, що фінансовий стан відповідача є несприятливим (збитковим), а кредиторська заборгованість перевищує дебіторську заборгованість.

Отже, приймаючи рішення про зменшення розміру пені та штрафу, суд першої інстанції врахував той факт, що Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС" м. Южноукраїнськ не понесено збитків (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору, що також не призвело до погіршення господарської діяльності позивача, у зв'язку з чим стягнення з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" основного боргу, інфляційних витрат та 3% річних у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов'язані з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення з відповідача пені та штрафу у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов'язання.

Посилання Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ на те, що позивачем безпідставно нараховані інфляційні витрати, 3 % річних та штрафні санкції (штраф та пеня) на загальну суму 225 774,30 грн., оскільки нараховані протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство відповідача № 915/1327/16, а саме за період з 01.02.2017 р. (після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) по 05.09.2017 р. (припинення провадження у справі про банкрутство відповідача), не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017 р. порушено провадження у справі про банкрутство № 915/1327/16 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин 1-3, 7, 8 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі припинено на підставі пункту 11 частини першої статті 83 цього Закону.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.09.2017 р. провадження у справі про банкрутство № 915/1327/16 припинено.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Таким чином, оскільки послуги відповідачу надавались у січні 2017 р., а момент права вимоги виник 15.03.2017 р., тобто після порушення провадження у справі про банкрутство № 915/1327/16, ці вимоги є поточними, тому на них не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017 р. у справі про банкрутство Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ № 915/1327/16.

Отже, з огляду на викладені обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. по справі № 915/861/17, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 267 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2017 р. по справі № 915/861/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" м. Южноукраїнськ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2018 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: В.В. Лашин

О.Ю. Аленін