Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 3/146

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.08.2017 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" про стягнення 104 577 810, 84 грн, за заявою Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" про заміну сторони її правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Херсонгаз" (далі - ПАТ "Херсонгаз") звернулося до Господарського суду Херсонської області із заявою про заміну боржника - Державного комунального підприємства "Херсонтеплокомуненерго" (далі - ДКП "Херсонтеплокомуненерго") його правонаступником - Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" (далі - МКП "Херсонтеплоенерго") зі сплати коштів на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2001 у справі № 3/146.

В обґрунтування заяви ПАТ "Херсонгаз" посилалося на те, що постановою Господарського суду Херсонської області від 26.07.2012 у справі №5024/1002/2012 ДКП "Херсонтеплокомуненерго" визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, яка триває до цього часу; ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.02.2013 кредиторські вимоги ПАТ "Херсонгаз" у розмірі 1 745 462,90 грн (серед яких і вимоги про стягнення боргу на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2001 у справі № 3/146) включені до реєстру вимог кредиторів четвертої та шостої черги; постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області від 12.12.2013 виконавче провадження закінчено у зв'язку із визнанням боржника банкрутом, отже рішення суду у справі № 3/146 не виконано.

Також ПАТ "Херсонгаз" наголошувало на тому, що 04.09.2001 Виконавчим комітетом Херсонської міської ради прийнято рішення № 323 про створення МКП "Херсонтеплоенерго" та передачу до його статутного фонду частки майна ДКП "Херсонтеплокомуненерго", яке відповідно до акта приймання-передачі основних засобів станом на 01.10.2001 складається, зокрема, із майна теплових пунктів та котелень, отже МКП "Херсонтеплоенерго" є користувачем майна з вироблення та постачання теплової енергії, яке раніше перебувало у користуванні ДКП "Херсонтеплокомуненерго", тому відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" МКП "Херсонтеплоенерго" є правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у ДКП "Херсонтеплокомуненерго" перед ПАТ "Херсонгаз".

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.08.2017 (суддя Гридасов Ю.В.), залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 (колегія суддів: Туренко В.Б., Мишкіна М.А., Таран С.В.), заяву задоволено.

Здійснено заміну сторони виконавчого провадження ДКП "Херсонтеплокомуненерго" на його правонаступника - МКП "Херсонтеплоенерго".

Судові рішення мотивовано посиланнями на обґрунтованість доводів ПАТ "Херсонгаз", викладених у заяві.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено про те, що частина 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" не ставить питання виникнення правонаступництва в залежність, як від способу припинення діяльності попереднього користувача майна, так і від умови передбачення в установчих документах правонаступника обсягу прав та обов'язків, що переходять від одного суб'єкта господарювання до іншого.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі МКП "Херсонтеплоенерго" посилається на порушення судами попередніх інстанцій приписів статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частин 3-5 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" та статті 29, Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній до 15.12.2017).

При цьому скаржник наголошує на тому, що йому на баланс було передано основні засоби від ДКП "Херсонтеплокомуненерго" 01.10.2001, тобто до прийняття Господарським судом Херсонської області рішення від 04.12.2001 у справі № 3/146 та до набрання чинності частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" (08.04.2012), якою передбачено правонаступництво за борговими зобов'язаннями.

Крім того, МКП "Херсонтеплоенерго" акцентує на тому, що рішення Херсонської міської ради від 22.11.2013 № 1180 та від 31.03.2015 № 1764, якими закріплено за ним на праві господарського відання об'єкти, що належать до комунальної власності, не містять жодних застережень щодо передачі МКП "Херсонтеплоенерго" будь-яких боргових зобов'язань.

Водночас скаржник зазначає, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідача як юридичну особу не припинено, дані про юридичних осіб правонаступників відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі МКП "Херсонтеплоенерго" просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ПАТ "Херсонгаз".

Відзиви на касаційну скаргу ПАТ "Херсонгаз" від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною 5 статті 301 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 8 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Виконкому Херсонської міської ради від 04.09.2001 № 323 "Про створення міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" вирішено створити МКП "Херсонтеплоенерго" та передати до його статутного фонду частку майна в тому числі ДКП "Херсонтеплокомуненерго", яке відповідно до акта приймання-передачі основних засобів станом на 01.10.2001 складається (серед іншого) з майна теплових пунктів та котелень.

Факт передачі майна теплопунктів та котелень міста у користування МКП "Херсонтеплоенерго" підтверджується також рішеннями Херсонської міської ради:

- від 25.11.2011 № 431 "Про надання згоди на розірвання договору управління комунальним майно від 25.06.2007 № 30 та передачу об'єктів договору в господарське відання МКП "Херсонтеплоенерго", за яким передано до господарського відання МКП "Херсонтеплоенерго" об'єкти згідно з актом інвентаризації;

- від 22.11.2013 № 1180 "Про закріплення за МКП "Херсонтеплоенерго" на праві господарського відання об'єктів нерухомості", за яким за МКП "Херсонтеплоенерго" закріплено на праві господарського відання об'єкти нерухомості, що належать до комунальної власності міської територіальної громади згідно з додатком, а саме котельні та теплопункти за переліком;

- від 31.03.2015 № 1764 "Про закріплення за МКП "Херсонтеплоенерго" на праві господарського відання об'єктів нерухомості", за яким за МКП "Херсонтеплоенерго" закріплено на праві господарського відання об'єкти нерухомості, що належать до комунальної власності міської територіальної громади згідно з додатком, а саме котельні.

Задовольняючи заяву ПАТ "Херсонгаз", суди виходили з того, що МКП "Херсонтеплоенерго" є користувачем майна з вироблення та постачання теплової енергії, яке раніше перебувало у користуванні ДКП "Херсонтеплокомуненерго", а тому відповідно до статті 22 Закону України "Про теплопостачання" є правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у ДКП "Херсонтеплокомуненерго" перед ПАТ "Херсонгаз".

Проте погодитися з такими висновками судів не можна, враховуючи наступне.

Приписами статті 25 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (стаття 104 ЦК України).

У касаційній скарзі МКП "Херсонтеплоенерго" зазначає про те, що акт приймання-передачі основних засобів від ДКП "Херсонтеплокомуненерго" до МКП "Херсонтеплоенерго" підписано сторонами 01.10.2001, тобто до прийняття Господарським судом Херсонської області рішення від 04.12.2001 у справі №3/146 за яким грошові кошти стягнуто саме з ДКП "Херсонтеплокомуненерго", якого постановою Господарського суду Херсонської області від 26.07.2012 у справі № 5024/1002/2012 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу, тобто ДКП "Херсонтеплокомуненерго" як юридична особа на час звернення ПАТ "Херсонгаз" до суду із заявою про заміну боржника - ДКП "Херсонтеплокомуненерго" його правонаступником - МКП "Херсонтеплоенерго", за твердженням скаржника, не припинено.

Проте вирішуючи питання про заміну сторони її правонаступником, судами не було враховано вимоги вищезазначеного законодавства та не з'ясовано обставини припинення юридичної особи - ДКП "Херсонтеплокомуненерго", тоді як встановлення зазначених обставин має суттєве значення для правильного вирішення даного спору.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 24.04.2007 у справі № 21/323.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Договори про постачання та транспортування енергоносіїв укладаються з правонаступниками реорганізованої теплопостачальної та/або теплогенеруючої організації виключно за умови погодження порядку погашення заборгованості з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання за попередній період (частина 4 статті 22 Закону України "Про теплопостачання").

Статтю 22 Закону України "Про теплопостачання" було доповнено частинами 3-4 Законом України "Про внесення змін до статті 22 Закону України "Про теплопостачання" від 15.03.2012 N 4521-VI, який набрав чинності 08.04.2012.

Рішеннями Херсонської міської ради від 22.11.2013 № 1180 та від 31.03.2015 №1764 закріплено на праві господарського відання об'єкти, які вже були передані МКП "Херсонтеплоенерго" за актом від 01.10.2001. Крім того, ці рішення не містять жодних застережень щодо передачі МКП "Херсонтеплоенерго" будь-яких боргових зобов'язань, зокрема тих, що існують у відповідача.

Таким чином, на час передачі МКП "Херсонтеплоенерго" частки майна ДКП "Херсонтеплокомуненерго", яке відповідно до акта приймання-передачі основних засобів станом на 01.10.2001 складається (серед іншого) з майна теплових пунктів та котелень, Закон України "Про теплопостачання" не містив норми щодо правонаступництва за борговими зобов'язаннями, тому застосування судами до спірних правовідносин сторін частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання", яка набрала чинності лише 08.04.2012, без встановлення обставин передачі майна та правонаступництва є передчасним.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 115 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина 1 статті 116 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

На час винесення Господарським судом Херсонської області рішення від 04.12.2001 у справі № 3/146 чинною була редакція ГПК України від 21.06.2001 згідно статті 118 якої виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох місяців з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення або після винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання. У цей строк не зараховується час, на який виконання судового рішення було зупинено.

Разом з тим, судами не досліджувались обставини щодо дати видачі наказу на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 04.12.2001 у справі № 3/146, обставини зупинення виконання судового рішення та як наслідок - не встановлено чи не було пропущено позивачем встановлений законом строк пред'явлення наказу до виконання.

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини припинення юридичної особи - ДКП "Херсонтеплокомуненерго" та у разі її припинення - обставини щодо дотримання строків пред'явлення наказу у даній справі до виконання, і, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

У зв'язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.08.2017 у справі № 3/146 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір