Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 916/1425/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець Нєдєв Сергій Георгійович,

представник позивача - ОСОБА_5 - адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.11.2007 № 566),

відповідач - публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго",

представник відповідача (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_6 - адвокат (ордер від 31.05.2011 №324852),

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Нєдєва Сергія Георгійовича (далі - Підприємець)

на рішення господарського суду Одеської області від 21.08.2017 (головуючий суддя Гуляк Г.І.)

та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 (головуючий - Савицький Я.Ф., судді: Разюк Г.П. і Головей В.М.)

у справі №916/1425/17

за позовом Підприємця

до публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (далі - Товариство)

про визнання недійсним рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємець звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства про визнання недійсним рішення засідання комісії Північного РЕМ Товариства з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією (далі - Правила), що оформлено протоколом від 23.02.2017 № 269 (далі - Рішення), яким проведено розрахунок необлікованої електричної енергії згідно з потужністю, обчисленою виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів за період 3 роки, та нараховано Підприємцю до сплати вартість електричної енергії в розмірі 767 981,17 грн.

Позовна заява мотивована тим, що Рішення прийняте з порушенням прав та законних інтересів Підприємця.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.08.2017 у даній справі, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017, у позові відмовлено.

Судові рішення попередніх інстанцій мотивовано тим, що факт порушення позивачем Правил у вигляді прихованого самовільного підключення підтверджується актом від 08.02.2017 №036955 (далі - Акт), підписаним без зауважень чотирма представниками Товариства та Підприємцем, що свідчить про його згоду із зафіксованим фактом порушення Правил, і це не було спростовано під час проведення 23.02.2017 засідання комісії за участю представника позивача. На підставі Акта позивачу було нараховано вартість недоврахованої електричної енергії відповідно до пункту 2.9 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, яка затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика), виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів, що задіяні в схемі самовільного підключення, за період три роки на суму 767 981,17 грн.

Позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій статей 235, 236 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 185, 188 Податкового кодексу України, пунктів 4.6, 6.41 Правил, пунктів 2.1, 2.5, 2.9 Методики, статей 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній до 15.12.2017, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх судових інстанцій зі справи №916/1425/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Так, згідно з доводами Підприємця, викладеними у касаційній скарзі:

- рішення суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції прийняті в порушення вимог пункту 6.41 Правил. Так, у Акті Товариством зазначено, що Підприємцем порушено вимоги пункту 4.6 Правил, однак положення пункту 4.6 Правил не визначають будь-яких порушень та/або не врегульовують правовідносини, пов'язані з фактами недообліку електроенергії. Тобто в Акті невірно зазначено посилання на відповідні пункти Правил, і, таким чином, на думку Підприємця, зміст Акта не містить всіх необхідних вихідних даних та реквізитів, що не дає підстав вважати даний документ належним доказом при прийнятті відповідачем Рішення;

- оскаржувані судові акти прийняті в порушення вимог пунктів 2.5 та 2.9 Методики, оскільки: з Рішення вбачається, що розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії проводиться у відповідності до пункту 2.5 Методики; однак розрахунок санкцій, здійснений відповідачем, не відповідає порушенням та правилам нарахування санкцій згідно з пунктом 2.1 Методики; після пред'явлення позову Товариство надало розрахунок з акцентуванням на тому, що такий розрахунок здійснено на підставі пункту 2.9 Методики; попередні судові інстанції зазначили, що Рішення містить помилки, однак є вірним. На думку скаржника, зазначені обставини призвели до неправильного нарахування оперативно-господарської санкції;

- судами попередніх інстанцій безпідставно не враховано позицію Підприємця стосовно того, за який період повинен бути здійснений розрахунок санкцій, оскільки названими судовими інстанціями необґрунтовано не прийнято як докази технічної перевірки на об'єкті позивача акти від 03.03.2016 та від 13.07.2016;

- суди попередніх інстанцій прийняли оскаржувані судові акти в порушення вимог статей 235, 236 ГК України та вимог статей 185, 188 Податкового кодексу України, оскільки суди дійшли висновків, що розмір санкцій повинен включати ПДВ; натомість сума недорахованої спожитої електроенергії є штрафною санкцією, а не додатковою компенсацією вартості товарів, а тому вона не є базою оподаткування у розумінні положень Податкового кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що остання є необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, та просить оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Згідно з доводами Товариства, викладеними у відзиві на касаційну скаргу:

- Підприємець, у касаційній скарзі, фактично спонукає суд касаційної інстанції до переоцінки тих доказів, що містяться у матеріалах справи;

- Акт підписано чотирма представниками Товариства та позивачем без зауважень, тому Акт є дійсним, оскільки його складено відповідно до вимог Правил. Дефекти Акта не спростовують факту порушення Правил, які знайшли своє відображення в Акті, та не є підставою для неприйняття зазначеного Акта як належного доказу;

- зі змісту касаційної скарги вбачається, що позивач не оспорює сам факт наявності в нього порушення Правил, зафіксованих Актом, а не згоден лише з сумою застосованої до нього оперативно-господарської санкції;

- судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів та з урахуванням наданих відповідачем пояснень встановлено, що в Рішенні відповідачем було допущено описку та помилко зроблено посилання на пункт 2.5 Методики. Натомість зі змісту самого розрахунку вартості недоврахованої електричної енергії вбачається, що розрахунок було виконано відповідачем на підставі пункту 2.9 Методики. Це свідчить про дотримання судами попередніх інстанцій під час розгляду справи приписів статті 43 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) у частині оцінки судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності;

- розрахунок вартості недоврахованої електричної енергії здійснено відповідачем за період три роки у відповідності до пункту 2.9 Методики. Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що акти технічної перевірки від 03.03.2016 та від 13.07.2016 не підтверджують проведення відповідачем технічної перевірки у розумінні положень пункту 1.2 Правил, оскільки зі змісту згаданих актів перевірки вбачається, що за результатами перевірки було встановлено лише правильність роботи приладу обліку. Тобто до предмета перевірок від 03.03.2016 та від 13.07.2016, які проводилися на об'єкті позивача, не входило виконання комплексу робіт з метою перевірки схеми підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку "Правилам устройства электроустановок" та іншим нормативно-технічним документам;

- доводи позивача стосовно безпідставності нарахування відповідачем ПДВ на вартість недоврахованої електричної енергії є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 1.2 Правил: електрична енергія (активна) - це енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару;недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

04.10.2006 Підприємцем (споживач) та Товариством (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії № 228100, відповідно до умов якого:

- постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 1);

- постачальник зобов'язується виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених, відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток "Обсяги постачання електричної енергії споживачу"); згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання Споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку "Графік знаття показів засобів обліку електричної енергії" (підпункт 2.2.2 пункту 2.2);

- споживач зобов'язується виконувати умови цього договору, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (підпункт 2.3.3 пункту 2.3);

- споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (підпункт 2.3.4 пункту 2.3);

- споживач зобов'язується, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за пред'явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії (підпункт 2.3.5 пункту 2.3);

08.02.2017 у результаті проведення перевірки уповноваженими представниками відповідача у присутності позивача на об'єкті позивача (автомийка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 50) виявлено порушення позивачем Правил: "Подключение нагрузки потребителя мимо электросчетчика. Установка переключателя, включающего нагрузку скрытой проводкой мимо электросчетчика".

На підставі виявлених порушень представниками Товариства складено Акт, який підписаний чотирма представниками Товариства та позивачем без зауважень.

Комісією по розгляду актів Північного РЕМ Товариства, у присутності представника позивача, розглянуто Акт та прийнято Рішення, яким вирішено провести розрахунок вартості недоврахованої електричної енергії відповідно до Методики, виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів, що задіяні в схемі самовільного підключення, за період три роки на суму 767 981,17 грн.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді стягнення вартості недоврахованої електричної енергії, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Одеської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог попередні судові інстанції виходили з такого:

- 08.02.2017 представниками Товариства складено Акт, яким зафіксовано факт порушення позивачем правил у вигляді прихованого самовільного підключення, який підписаний представниками Товариства та позивачем без жодних зауважень, що свідчить про його згоду із зафіксованим фактом порушення Правил у вигляді прихованого самовільного підключення;

- на підставі Акта позивачу нараховано вартість недоврахованої електричної енергії відповідно до пункту 2.9 Методики виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів, що задіяні в схемі самовільного підключення, за період три роки на суму 767 981,17 грн., про що прийнято відповідне Рішення;

- факт порушення позивачем Правил зафіксовано Актом та не спростовано під час проведення 23.02.2017 засідання комісії за участю представника позивача;

- судами взято до уваги доводи відповідача стосовно того, що в Рішенні допущено описку та помилково зроблено посилання на пункт 2.5. Методики, оскільки судами встановлено, що зі змісту самого розрахунку оперативно-господарської санкції та застосованої відповідачем формули вбачається, що розрахунок виконано у відповідності до пункту 2.9. Методики;

- судами попередніх інстанцій не прийнято твердження Підприємця про те, що Товариством неправильно визначено період нарахування санкцій з посиланням на наявність актів технічної перевірки від 03.03.2016 та від 13.07.2016, оскільки: із згаданих актів вбачається, що за результатами перевірки було встановлено лише правильність роботи приладу обліку; до предмета перевірок від 03.03.2016 та від 13.07.2016, які проводились на об'єкті позивача, не входило виконання комплексу робіт з метою перевірки схеми підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку "Правилам устройства электроустановок" та іншим нормативно-технічним документам; тому проведені Товариством перевірки від 03.03.2016 та від 13.07.2016 не є технічними перевірками у розумінні положень пункту 1.2 Правил та пункту 2.9 Методики;

- посилання Підприємця на безпідставність нарахування Товариством ПДВ на вартість недоврахованої електричної енергії є необґрунтованими, оскільки: відповідно до пункту 1.2 Правил: електрична енергія (активна) - це енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару; недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для скасування оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування Підприємцю вартості недоврахованої електричної енергії.

За порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку; до суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором (частини перша статті 235 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання.

Відповідно до приписів Правил:

- недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно (пункт 1.2);

- у разі виявлення представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів, перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики (пункт 6.40);

- у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації; пункт 6.41);

- на підставі акта про порушення уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачеві. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків (пункт 6.42).

Відповідно до пункту 1.2 Методики вона застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (далі - енергопостачальник) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з підпунктом 7 підпункту 2.1 пункту 2 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі, зокрема, підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку.

Відповідно до пункту 2.9 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 7 пункту 2.1 цієї Методики, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт·год), розраховується за формулою (2.7) Методики:

W доб.с.п. = P с.п. t вик.с.п.,

де Pс.п. - потужність самовільного підключення (кВт), що визначається за формулами: у разі підключення до трьох фаз: P с.п. = 3 I U ном.фаз. cosц (2.9.);

де I - сила струму, визначена виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів (кабелів), що використані у схемі самовільного підключення до мережі, та допустимого тривалого струму, який може ними протікати згідно з главою 1.3 Правил улаштування електроустановок (далі - ПУЕ), А.

U ном.фаз. - номінальна фазна напруга, кВ;

cosц - косинус кута між фазною напругою U фаз та струмом навантаження, який протікає тією самою фазою, визначений на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології. У разі відсутності у представників постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) відповідних засобів вимірювальної техніки cosц приймається рівним 0,9;

t вик.с.п. - час використання самовільного підключення протягом доби (приймається - 12 год./добу).

Зі змісту пункту 2.9 Методики вбачається, що кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики:

Д пер = Д пор + Д усун,

де: Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Д пор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об'єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки;

Д усун - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення. Д усун має бути зазначено в акті про порушення. У разі коли під час оформлення акта про порушення неможливо точно визначити термін, протягом якого будуть усунені порушення, Д усун визначається у двосторонньому акті, складеному сторонами після усунення порушення. При цьому нарахування, передбачені цією Методикою, здійснюються після складення зазначеного двостороннього акта.

Суди попередніх інстанцій, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надали необхідну оцінку, з дотриманням наведених норм права, взявши до уваги факт порушення Підприємцем Правил у вигляді прихованого самовільного підключення, що зафіксовано в Акті, який підписаний представниками Товариства та Підприємцем без жодних зауважень і на підставі якого прийнято законне Рішення про нарахування вартості недоврахованої електричної енергії відповідно до пункту 2.9 Методики виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів, що задіяні в схемі самовільного підключення за період три роки на суму 767 981, 17 грн., - дійшли заснованого на законі висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що: Акт не можна вважати належним доказом при прийнятті відповідачем Рішення, оскільки в ньому невірно зазначено посилання на відповідні пункти Правил; розрахунок оперативно-господарської санкції виконано неправильно, оскільки в Рішенні зроблено посилання на пункт 2.5 Методики замість пункту 2.9; відповідачем неправильно визначено період нарахування оперативно-господарської санкції, оскільки попередніми судовими інстанціями необґрунтовано не прийнято як докази технічної перевірки на об'єкті позивача акти від 03.03.2016 та від 13.07.2016, - не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових актів, оскільки: недоліки Акта та описка в Рішенні не спростовують доведеності факту порушення та правильності здійснення розрахунків та не зумовлюють недійсності Рішення; дані обставини вже досліджувалися судами першої та апеляційної інстанції з наданням їм відповідної оцінки. Водночас оцінка доводів касаційної скарги, спрямованих на заперечення встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи та переоцінку доказів у ній, перебуває поза межами перегляду справи в касаційній інстанції, яка відповідно до частини другої статті 300 ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги стосовно безпідставності нарахування відповідачем ПДВ на вартість недоврахованої електричної енергії не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 1.2 Правил електрична енергія (активна) - це енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару, - тобто електрична енергія - енергоносій є товаром на ринку, що є об'єктом оподаткування ПДВ у силу статті 185 Податкового кодексу України. Згідно з Правилами недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно, тобто на неї також нараховується ПДВ.

Посилання у касаційній скарзі на правову позицію, викладену в постанові Вищого господарського суду України від 11.04.2017 у справі №904/121/16 відхиляються Верховним Судом, оскільки відповідну постанову Вищим господарським судом України прийнято за іншої фактично-доказової бази, ніж у даній справі №916/1425/17.

Доводи, які наведені Товариством у відзиві на касаційну скаргу, ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій, та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанції - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, що застосовані судами з урахуванням встановлених ними фактичних обставин справи і наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати з оплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Нєдєва Сергія Георгійовича залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 21.08.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 у справі № 916/1425/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов