ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2018 р. Справа № 917/1568/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, дов. № 01-83/08 від 03.01.2018 (копія у справі)

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ (вх. №03П/3) та апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій (вх. №04П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі № 917/1568/17 (суддя Ореховська О.О., повний текст рішення складено 28.11.2017)

за позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ, м.Кременчук Полтавської області

про зобовязання виконати умови договору від 15.05.2017 №21-6/5 на закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В у кількості та комплектації згідно зі специфікацією додаток №1 до договору; стягнення 100000,00 грн пені, стягнення 200000 грн інфляційних втрат, стягнення 100000 грн відсотків за користування коштами;

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ, м. Кременчук Полтавської області

до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Київ

про зобовязання позивача за первісним позовом внести зміни до договору №21/6/5 про закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В, код 34130000-7, згідно ДК 021:2015 Мотор транспортні вантажні засоби від 15.05.2017, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна служба України з надзвичайних ситуацій звернулася до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ про зобовязання виконати умови договору від 15.05.2017 №21-6/5 на закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В у кількості та комплектації згідно зі специфікацією (додаток №1 до договору); стягнення 100000,00 грн пені; стягнення 200000,00 грн інфляційних втрат; стягнення 100000,00 грн відсотків за користування коштами.

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ, в свою чергу, звернулось до господарського суду Полтавської області із зустрічною позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про зобовязання позивача за первісним позовом внести зміни до договору №21/6/5 про закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В, код 34130000-7, згідно ДК 021:2015 Мототранспортні вантажні засоби від 15.05.2017 в частині внесення змін щодо перенесення строку (терміну) постачання товару.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі №917/1568/17 первісний позов задоволено частково. Зобовязано ТОВ Торговий дім АвтоКрАЗ виконати умови договору від 15.05.2017 №21-6/5 на закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В, код 34130000-7, згідно з ДК 021:2015 Мототранспортні вантажні засоби за державні кошти шляхом поставки на територію Загону технічної служби ГУ ДСНС України у Київській області (Київська область, м. Вишневе, вул.Київська,6) піротехнічних машин важкого типу ПМ-В (КрАЗ-6322-02) у кількості та комплектації згідно зі специфікацією - додаток 1 до договору. Стягнуто з ТОВ Торговий дім АвтоКрАЗ на користь Державної служби України з надзвичайних ситуацій 90000,00 грн пені, 90000,00 грн відсотків за користування коштами у звязку з простроченням поставки продукції та 4600,00 грн витрат по сплаті судового збору. Видано наказ після набрання рішенням законної сили. В іншій частині - у позові відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. 12.12.2017 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ на примусове виконання рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ з рішенням господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 по справі №917/1568/17 та постановити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, натомість задовольнити зустрічний позов ТОВ Торговий дім АвтоКрАЗ щодо внесення змін до договору №21-6/5 про закупівлю ОСОБА_2 машин важкого типу ПМ-В, код 341300007, згідно ДК 021:2015 «Мототранспортні вантажні засоби» від 15.05.2017 та зобовязати позивача за первісним позовом внести зміни до договору в частині змін щодо перенесення строку (терміну) постачання товару.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що в звязку з виникненням форс-мажорних обставин, що полягали у введенні в дію санкцій, якими застосовуються обмеження до ряду російських підприємств, ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» не змогло вчасно поставити товар, адже саме Ярославський моторний завод виступає виробником двигунів для автомобілів, які мали бути поставлені за договором. За таких обставин, в даному випадку має місце істотна зміна обставин справи і відповідно до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Ця істотна обставина, що має обєктивний невідворотній характер, який в цих умовах не залежить від волі, бажань і дій зобовязальної сторони - ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» і свідчить про прямий причинно-наслідковий зв'язок з фактом порушення ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» своїх зобовязань за договором №21/6/5 про закупівлю піротехнічних машин і обєктивно унеможливлює його виконання.

Державна служба України з надзвичайних ситуацій з рішенням господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 також частково не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить внести зміни до резолютивної частини рішення та задовольнити вимоги позовної заяви Державної служби України з надзвичайних ситуацій в повному обсязі, зокрема: зобовязати ТОВ Торгів дім АвтоКрАЗ виконати умови договору від 15.05.2017 №21-6/5 на закупівлю піротехнічних машин важкого типу ПМ-В у кількості та комплектації згідно зі специфікацією - додаток №1 до договору); стягнути 100000,00 грн пені; 200000,00 грн інфляційних втрат; 100000,00 грн відсотків за користування коштами. Судові витрати покласти на відповідача за первісним позовом. При цьому, заявник апеляційної скарги зазначає що на його думку судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, які вплинули на законність прийнятого рішення. Суд першої інстанції помилився в частині відмови у стягненні з Товариства інфляційних втрат, пені та процентів за користування коштами за 14.08.2017 .

02.01.2018 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №917/1568/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.01.2018 у справі №917/1568/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача за первісним позовом ТОВ ТД АвтоКрАЗ та позивачу за первісним позовом Державній службі України з надзвичайних ситуацій встановлено строк до 25.01.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.01.2018 у справі №917/1568/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача за первісним позовом - Державної служби України з надзвичайних ситуацій та відповідачу за первісним позовом - ТОВ ТД АвтоКрАЗ встановлено строк до 25.01.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 розгляд апеляційних скарг було обєднано в одне апеляційне провадження та призначено на 20.02.2018.

ТОВ ТД АвтоКрАЗ, відповідач за первісним позовом, надав відзив на апеляційну скаргу (вх. 1063 від 30.01.2018) Державної служби з надзвичайних ситуацій в Україні, в якому зазначив, що не погоджується із доводами, викладеними в апеляційній скарзі позивача за первісним позовом, та просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Так, у своєму відзиві відповідач посилається на те, що твердження ДСНС щодо неінформування відповідачем установи позивача про виникнення обставин непереробної сили є не вірним, оскільки про отримання висновку Торгово-промислової палати України ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» повідомило ДСНС та направило копію висновку (лист № 104 від 20.10.2017). Щодо нарахування пені та відсотків за користування чужими коштами, то відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував період з 15.08.2017 по 23.08.2017, відповідно з наступної календарної дати, з огляду на те, що перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Взагалі відповідач заперечує і сам факт нарахування оплати відсотків за користування коштами за кожен день у звязку із простроченням поставки товару.

В свою чергу, Державна служба України з надзвичайних ситуацій також надала відзив на апеляційну скаргу, подану ТОВ ТД АвтоКрАЗ, в якому відповідно не погоджується із доводами, наведеними в апеляційній скарзі відповідача по первісному позову, та просить залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, позивач зазначає, що посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин як на підставу звільнення від відповідальності та для продовження строків поставки продукції за спірним договором є необґрунтованим, оскільки наданий відповідачем висновок ТПП виготовлено без дотримання порядку та форми, визначених статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» та Регламенту ТПП. Крім того, позивач зазначає, що станом на 25.12.2017 зобовязання за спірним договором виконані сторонами в повному обсязі і він припинив свою дію, а чинним законодавством не передбачено порядку та право сторін на внесення змін у договір строк дії якого вже закінчився і у ДСНС та суду відсутні правові підстави для задоволення вимог товариства щодо зміни його істотних умов в частині перегляду строку поставки продукції.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи, 15.05.2017 між Державною службою України з надзвичайних ситуацій (позивач за первісним позовом по справі, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКрАЗ" (відповідач за первісним позовом по справі, постачальник) укладено договір №21-6/5 про закупівлю ОСОБА_2 машин важкого типу ПМ-В, код 34130000-7, згідно ДК 021:2015 "Мототранспортні вантажні засоби", за умовами якого постачальник зобовязався поставити у власність замовнику продукцію - ОСОБА_2 машини важкого типу ПМ-В (КрАЗ-6322-02) в кількості та комплектації згідно з специфікацією (додаток 1), що є невідємною частиною договору, а замовник зобовязався прийняти та оплатити продукцію на умовах цього договору.

Ціну та порядок розрахунків сторони визначили в 2-му розділі договору. Так, ціна становить 10000000,00 грн, в т.ч. ПДВ 1666666,66 грн відповідно до цінової пропозиції та специфікації. Замовник, керуючись вимогами абзацу 2 підпункту 4 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти", здійснює 100% попередню оплату постачальнику, при умові надходження коштів до Державного бюджету України на реєстраційний рахунок замовника.

Щодо порядку та строків постачання, сторони дійшли згоди у розділі 3-му договору і визначили, що продукція має бути поставлена замовнику у повному обсязі до 14.08.2017, але не пізніше 90 календарних днів від дати здійснення замовником платежу (попередньої оплати) на виконання умов договору. Допускається дострокова поставка частини продукції або продукції у повному обсязі, про що постачальник повинен повідомити замовника за три робочі дні (п. 3.2. договору).

Приймання-передача продукції (кожної частини продукції) здійснюється у присутності представників сторін, за накладними та актами приймання-передачі в місці постачання продукції, зазначених у п. 5.3. договору (п. 4.1. договору).

Сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання своїх зобовязань за спірним договором, які закріпили в розділі 8-му. Так, відповідно до пункту 8.2 за порушення строків виконання зобовязання постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленої продукції. За користування коштами у разі несвоєчасної поставки продукції постачальник сплачує замовнику 0,1% від суми поперед бої оплати за кожен день від дня, коли продукція мала бути передана замовнику, до дня фактичної передачі продукції або повернення суми попередньої оплати.

Обставини непереборної сили знайшли відображення в 9-му розділі договору. Сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання обовязків, якщо воно трапилось внаслідок дії форс-мажорних обставин. Форс - мажорними обставинами визначаються обставини війни, воєнні дії, диверсії, міжнародні санкції, пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха та обєктивні обставини (п. 9.1, п. 9,2).

Пунктом 11.1 договору передбачено, що він вступає в силу з моменту його підписання діє до 25.12.2017, а в частині поставки до повного виконання.

На виконання умов договору, ДСНС перерахувала на рахунок ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» в рахунок попередньої оплати 10000000,00 грн. платіжним дорученням №41 від 16.05.2017 (т. 1, а.с. 19) і таким чином виконала свою частину зобовязань, взятих на себе за спірним договором.

Однак, відповідач за первісним позовом свою частину договірних зобовязань не виконав та продукцію не поставив, в звязку з чим позивач за первісним позовом був змушений звернутися до суду з позовною заявою про зобовязання відповідача за первісним позовом виконати умови договору №21-6/5 від 15.05.2017, а також стягнення з нього: 100000,00 грн. пені за порушення строків виконання зобовязання; 200000,00 грн інфляційних втрат за завдані збитки; 100000,00 грн. відсотків за користування коштами у звязку з простроченням поставки продукції.

В свою чергу, ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» також звернулося до господарського суду за захистом своїх прав, та просив суд зобовязати позивача за первісним позовом - внести зміни до договору №21/6/5 від 15.05.2017 шляхом внесення змін до договору щодо перенесення строку (терміну) постачання товару.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким частково задовольнив первісні позовні вимоги та повністю відмовив в задоволенні зустрічного позову, зазначив, що не знайшли документального підтвердження посилання позивача за зустрічним позовом, що застосовані обмежувальні заходи саме до Ярославського моторного заводу, який, за твердженням ТОВ "ТД Автокраз", входить до складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія «Група ГАЗ». Крім того, відповідно до приписів ст. 218 ГК України, не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Щодо первісного позову, то господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що в порушення взятих на себе зобовязань за спірним договором відповідач за первісним позовом не поставив продукцію у визначений строк до 14.08.2017, в звязку з чим судом було стягнуто з відповідача суму пені та відсотки за користування коштами у відповідності до пункту 8.2 та пункту 8.6 спірного договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача за первісним позовом підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стосовно первісного позову про зобовязання виконання умов договору та стягнення з підприємства відповідача в результаті порушення умов договору в частині строку поставки сум пені та інфляційних втрат та відсотків за користування коштами, слід зазначити таке.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки, визначення якого дає стаття 712 Цивільного кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст.530 та ст. 663 продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк.

Стаття 693 Цивільного кодексу України визначає термін поняття попередньої оплати, якою визнається повна або часткова оплата товару покупцем до його передачі продавцем у строк, встановлений договором. При цьому термін цієї оплати не обов'язково повинен бути максимально наближений до моменту передачі товару продавцем. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується факт виконання ДСНС умов договору шляхом перерахування Товариству відповідача за первісним позовом грошових коштів в якості попередньої оплати у розмірі 10000000,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №41 від 16.05.2017 (т. 1 а.с. 19).

Проте, відповідач за первісним позовом, продукцію у визначений строк до 14.08.2017 в порушення взятих на себе зобовязань за спірним договором не поставив.

В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вищезазначене свідчить, що господарський суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку щодо задоволення первісних позовних вимог в частині зобовязання по поставці продукції за договором №21-6/5 від 15.05.2017, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Стосовно нарахування підприємству відповідача за первісним позовом штрафних санкцій за порушення умов договору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Як вже зазначалося, сторони у спірному договорі встановлювали відповідальність за неналежне виконання його умов, зокрема, за порушення строків виконання зобовязання сторони передбачили сплату пені у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення (пункт 8.2).

На виконання вказаних умов договору та зважаючи на порушення відповідачем строків поставки продукції, позивач за первісним позовом нарахував та заявив до стягнення пеню в сумі 100000,00 грн за період з 14.08.2017 по 23.08.2017.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, та посилаючись на ст. 253 ЦК України, згідно якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, задовольнив позовні вимоги стосовно стягнення пені за період починаючи з 15.08.2017 по 23.08.2017. Однак колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні з огляду на таке.

Як вже зазначалось, спірний договір поставки містить в собі чітке формулювання дати, до якої продукція має бути поставлена замовнику у повному обсязі, а саме - до 14.08.2017, але не пізніше 90 календарних днів від дати здійснення замовником платежу (попередньої оплати) на виконання умов договору.

Постановою Пленуму ВГС України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013 передбачено, що якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 01.08.2014 (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі 31.07.2014). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 01.08.2014" або "включно до 01.08.2014", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 01.08.2014.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що в даному випадку, враховуючи умови договору, з урахуванням викладеного прострочення поставки продукції починається з 14.08.2017, як першочергово зазначив позивач за первісним позовом і, отже, сума пені, яка є обґрунтованою та підлягає стягненню в даному випадку з відповідача - становить 100000,00 грн.

Крім того, відповідачем за первісним позовом до стягнення було заявлено до стягнення відсотки за користування коштами у звязку з простроченням поставки продукції в сумі 100000,00 грн також за період з 14.08.2017 по 23.08.2017, що передбачено пунктом 8.6 договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок.

Суд апеляційній інстанції вважає, що рішення господарського суду в частині часткового задоволення вимоги про стягнення з підприємства відповідача відсотків за користування коштами також підлягає зміні, оскільки, як і у випадку стягнення пені, господарським судом помилково було визначено період стягнення з 15.08.2017 по 23.08.2017. Отже, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» відсотків за користування коштами у звязку з прострочення поставки в сумі 100000,00 грн є цілком правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Також, слід зазначити, що вказана Постанова Пленуму передбачає, що застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (ст. 536 ЦК України), зокрема процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (ч. 5 ст. 694 ЦК України), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією (пункт 2.7).

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційних втрат на завдані збитки в сумі 200000,00 грн слід зазначити.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем за первісним позовом в межах даної справи вимога про стягнення збитків не заявлялась, наявність (існування) всіх складових правопорушення, за вчинення якого відшкодовуються збитки, не доводилась, у суду апеляційної інстанції в даному випадку відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат нарахованих на збитки.

В своїй апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом посилається на те, що ним було порушено умови договору щодо поставки продукції у строк, передбачений спірним договором, в результаті настання форс-мажорних обставин, які, відповідно до п.9.1 договору, є підставою для звільнення від відповідальності за часткове чи повне невиконання обовязків.

Форс-мажорними обставинами визначаються обставини війни, воєнні дії, диверсії, міжнародні санкції, пожежі, землетруси, інші стихійні лиха та обєктивні обставини

З цього приводу слід зазначити, що дійсно, норми Цивільного кодексу та умови договору встановлюють звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань за договором за умовою настання форс-мажорних обставин.

Проте, в даному випадку поставка продукції не є відповідальністю, оскільки є договірним зобов'язанням і сторонами не було встановлено звільнення від виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 2. ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Як вже було зазначено судом першої інстанції, і з цим висновком погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стосовно доводів апеляційної скарги ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» та зустрічної позовної заяви, то суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає.

Так, відповідач за первісним позовом вказує, що виконання ним спірного договору здійснювалось в межах договору комісії №259ТД/17 від 15.05.2017, укладеного між ПрАТ "АвтоКрАЗ" та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ", за умовами якого ПрАТ "АвтоКрАЗ" зобовязалось поставити відповідачу ОСОБА_2 машини важкого типу ПМ-В (КрАЗ-63 22-02) у кількості 2 штук.

В свою чергу, з метою забезпечення виконання умов вищезазначеного договору комісії ПрАТ "АвтоКрАЗ" уклав з ВАТ "Автодизель" (ЯМЗ)/Російська Федерація/(Постачальник) договір №804-016-ДП/ЭЗК/13 від 01.07.2013, про поставку та передання у власність двигунів внутрішнього згорання (силові агрегати) виробництва ВАТ "Автодизель" (Ярославський моторний завод). В подальшому сторонами вносились зміни до договору і його дію було пролонговано до 31.12.2017. Річна специфікація на 2017 рік, передбачала поставку двигунів Ярославського моторного заводу в кількості 755 штуки.

Відповідно до Указу Президента №133/2017 від 15.05.2017 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 28.04.2017 "Про застосування персональних спеціальних економічних чи інших обмежувальних заходів (санкцій)" введено в дію рішення РНБО від 28.04. 2017. Обмежувальні заходи застосовуються, в тому числі, і до ТОВ "Управляюча компанія "Група ГАЗ", до складу якої входить Ярославський моторний завод (загальна кількість акцій 61,6%), шляхом встановлення обмеження торговельних операцій строком на три роки (п.268 додатку № 2 до рішення РНБО).

Рішення органів державної влади, що перешкоджають виконанню зобов'язань є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які є надзвичайні і невідворотні, що об'єктивно унеможливлюють виконання обов'язків, передбачених умовами договору (контракту), законодавчими та іншими нормативно-правовими актами (ст. 14і ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні").

Відповідач за первісним позовом, співвідносячи зобов'язання за договором №21-6/5 від 15.05.2017, який є предметом даного спору, та договором №804-016 - ДП/ЭЗК/13 від 01.07.2013, зважаючи, що строки постачання силових агрегатів безпосередньо впливають на строки виконання ПрАТ "АвтоКрАЗ" свого обов'язку за договором, звернулось до Торгово-промислової палати України з метою отримання висновку щодо підтвердження існування форс-мажорних обставин, суть яких викладена вище.

В свою чергу, Торгово-промислова палата України надала висновок 28.09.2017 щодо унеможливлення виконання зобов'язань за договором №21-6/5 про закупівлю ОСОБА_2 машин важкого типу ПМ-В, код 34130000-7, згідно з ДК 021:2015 "Мототранспортні вантажні засоби" від 15.05.2017 та Договором комісії №259ТД/17 від 15.05.2017, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а.с. 22-37 т. 2)

На думку відповідача за первісним позовом, має місце істотна зміна обставин справи, яка визначає, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання (відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України,).

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що з метою виконання умов договору він неодноразово звертався до ДСНС з пропозицією внести зміни до даного договору у частині перенесення строків поставки, проте остання на внесення вищезазначених змін не погодилась.

Пунктом 4 статті 179 Господарського кодексу України закріплено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідачем за первісним позовом не було надано належних та допустимих доказів того, що обмежувальні заходи застосовані саме до Ярославського моторного заводу, який, за твердженням ТОВ "ТД АвтоКраз", входить до складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія «Група ГАЗ».

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ "Управляюча компанія "Група Газ" та ПАТ "Автодизель" (Ярославський моторний завод) є самостійними юридичними особами і наявність обмежувальні заходів введених щодо ТОВ "Управляюча компанія "Група Газ" не тягне за собою застосування обмежувальних заходів (санкцій) до Ярославського моторного заводу.

Статтею 74 ГПК України, в редакції закону від 03.10.2017, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України, в редакції закону від 03.10.2017, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 236 вказаної редакції ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, апеляційний господарський суд, оцінивши викладені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог та вимог апеляційної скарги з урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в звязку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі №917/1568/17 слід змінити.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 236, 269, 270, п. 2 ч.1 ст. 275, п.1 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, в редакції закону від 03.10.2017, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі №917/1568/17 змінити в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКрАЗ" 10000 грн пені та 10000 грн відсотків за користування коштами у звязку з простроченням поставки продукції та в цій частині позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКрАЗ" (39631, Полтавська область, м.Кременчук, вул.Київська, 62, ідентифікаційний код 37468941) на користь Державної служби України з надзвичайних ситуацій (01601, м.Київ, вул. О.Гончара, 55, ідентифікаційний код 38516849) 10000,00грн. пені, 10000,00грн. відсотків за користування коштами у звязку з простроченням поставки продукції та 450,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім АвтоКрАЗ залишити без задоволення.

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі №917/1568/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19.03.2018

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.