РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2018Справа № 910/115/18
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62, )

до Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41, )

про стягнення 30 052,01 грн.

Суддя Бондаренко Г. П.

Секретар судового засідання Бабаджанян М. Б.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - відповідач) про стягнення 30 052, 01 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" обґрунтовані тим, що на підставі договору страхування транспортного засобу № RZ 6076 від 15.03.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 30052, 01 грн. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд даної справ без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами у випадку його неявки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2018 у справі № 910/115/18 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 30 052,01 грн. залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 22.01.2018 від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2018 у справі № 910/115/18.

Частиною 1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У п.1 ч.5 ст.12 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи на 27.02.2017.

Через відділ діловодства суду 08.02.2018 від Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) надійшла інформація про страхове покриття.

12.02.2018 від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив задовольнити позовні вимоги частково, зменшити суму вимог на розмір податку на додану вартість та стягнути з відповідача на користь позивача 25043, 34 грн.

У судове засідання 27.02.2018 представники сторін не з'явилися, представник позивача клопотав про розгляд даної справ без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами у випадку його неявки, а представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання сторони були повідомленні належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 04.05.2016 в місті Києві по вул. Нижньоюрківська трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Фольксваген", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Тойота", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 17.06.2016 у справі № 758/6658/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Судом установлено, що транспортний засіб "Тойота", державний номер НОМЕР_2, застраховано позивачем згідно з договором страхування транспортних засобів № RZ 6076 від 16.03.2016, укладеним між позивачем (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) (далі - Договір).

Згідно з рахунком - фактурою № СМУ00011755 від 17.05.2016 Товариства з обмеженою "САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА" вартість ремонту автомобіля "Тойота", державний номер НОМЕР_2, становить 31900,22 грн., рахунком-фактурою № СМУ00019151 від 17.08.2016 вартість ремонту автомобіля "Тойота", державний номер НОМЕР_2, становить 2 925, 00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля "Тойота", державний номер НОМЕР_2, № 20351, вартість робіт складає 2 925, 00 грн.; акту виконаних робіт/послуг та передання/прийняття даного автомобіля № 15027 вартість робіт складає 19 068, 62 грн.

Згідно зі звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № PZU/167587 від 20.05.2016 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Тойота", державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження складає 30 552, 01 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали пофарбування). Відповідно до ремонтної калькуляції № 167587 від 20.05.2016 вартість ремонту даного транспортного засобу складає 30 552, 01 грн.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов договору, укладеного ним зі страхувальником було складено страховий акт № UA0400008/L01/04 від 19.09.2016, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку (Додаток № 1) становить 30052, 01 грн., провести виплату відшкодування в розмірі 4 104, 00 грн.; страховий акт № UA008/L01/03 від 04.07.2016 загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку (Додаток № 1) становить 25 948, 01 грн.

Позивачем, згідно з платіжними дорученнями № 46117 від 20.09.2016 на суму 4 104, 00 грн. та № 43557 від 05.07.2016 на суму 25 948, 01 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, здійснено загальну виплату страхового відшкодування в розмірі 30052, 01 грн. на рахунок ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4, ІПН НОМЕР_3 по договору № RZ 6076 від 15.03.2016).

04.05.2016 представник позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування, якою просив здійснити відшкодування шкоди в розмірі 25948, 01 грн.

Претензією до заяви на виплату страхового відшкодування про страхове відшкодування № 976/2016-09/ИР від 13.09.2016 позивач просив здійснити відшкодування шкоди в розмірі 30052, 01 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 30 052, 01 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Тойота", державний номер НОМЕР_2.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № 3677941, строком дії з 17.06.2015 по 16.06.2016. Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 0, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу "Фольксваген", державний номер НОМЕР_1.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу "Фольксваген", державний номер НОМЕР_1 власнику автомобіля "Тойота", державний номер НОМЕР_2 та/або позивачу матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що платіжні доручення № 46117 від 20.09.2016 на суму 4 104, 00 грн. та № 43557 від 05.07.2016 на суму 25 948, 01 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У постанові Вищого господарського суду України від 23.04.2013 у справі № 5019/2475/11 зазначено про те, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наявний у справі звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № PZU/167587 від 20.05.2016 загалом свідчить про визначення спірної вартості матеріального збитку, що включає вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запчастин і підлягає до відшкодування позивачу, з врахуванням ПДВ, проте суми ПДВ та прямих збитків позивача (без ПДВ) у експертному висновку не розмежовані.

Позивачем, згідно з платіжними дорученнями № 46117 від 20.09.2016 на суму 4 104, 00 грн. та № 43557 від 05.07.2016 на суму 25 948, 01 грн. здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 30 052, 01 грн. на рахунок ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4, ІПН НОМЕР_3 по договору № RZ 6076 від 15.03.2016).

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Частиною 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України щодо розмірів ставок податку на додану вартість передбачено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Отже, судом встановлено, що позивач здійснив виплату безпосередньо потерпілій особі, а отже мав зменшити суму відшкодування на суму ПДВ. З огляду на це, виплачена суму у розмірі 30052,01 грн. підлягає зменшенню на 20% податку на додану вартість. Відповідно до онлайн-калькулятора нарахування ПДВ, сума відшкодування без урахування ПДВ складає 25043,34 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № 3677941 не встановлено безумовну франшизи та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано ліміт відповідальності за шкоду.

Враховуючи те, що шкода, завдана транспортному засобу "Тойота", державний номер НОМЕР_2, є обґрунтованою, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 25043,34 грн. ( за мінусом податку на додану вартість).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62, ) суму страхового відшкодування у розмірі 25043 (двадцять п`ять тисяч сорок три) грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 333 (одна тисяча триста тридцять три) грн. 00 коп.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06.03.2018.

Суддя Г.П. Бондаренко