ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018р. Справа № 917/1833/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, )

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, )

про стягнення 19 478,54 грн.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар Кобець Н.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Плескач Ю.А., довіреність від 15.12.2017р. № 71

від відповідача: Акулініна І.В., довіреність від 03.01.2018 № 3

В судовому засіданні 27.02.2018р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (далі по тексту - позивач) до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 19 478,54 грн. за Договором № 10/20/318Е/17 від 07.04.2017 р. на експлуатацію складових газорозподільної системи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.11.2017р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 917/1833/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2017р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.12.2017р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 18.01.2018р.

У зв"язку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, 18.01.2018р. судом постановлено ухвалу, якою призначено справу № 917/1833/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання суду на 08.02.2018р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 08.02.2018р. закрито підготовче засідання у справі № 917/1833/17. Справу призначено до судового розгляду по суті на 27.02.2018р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невиконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунку за надані позивачем послуги (виконані роботи) з експлуатації складових газорозподільної системи, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка до цього часу не погашена.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву (вх. № 14833 від 06.12.2017р. ) та заперечень на відповідь позивача на відзив (вх. № 539 від 17.01.2018р.), посилаючись, зокрема, на відсутність свої вини у простроченні оплати за договором, необґрунтованість проведення позивачем нарахувань пені, 3% річних та інфляційних з огляду на визначений умовами договору на строк проведення оплати. Також відповідач вважає, що позивачем невірно обраховано суму інфляційних, а також вважає спірним проведення їх нарахування з 01.05.2017р. Крім цього, відповідач зазначає, що позивачем окрім акту виконаних робіт та рахунку жодним належним документом не підтверджено факт надання послуг за договором.

В судовому засіданні представник позивача виклав зміст та підстави позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, суд встановив:

Між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (відповідачем) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивачем) укладено Договір № 10/20/318Е/17 від 07.04.2017 р. на експлуатацію складових газорозподільної системи (надалі - Договір).

В договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- відповідач (за умовами договору - Замовник) оплачує, а позивач (за умовами договору - Виконавець) надає послуги (виконує роботи) з експлуатації складових газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж Виконавця, який є Оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ), та використовуються для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи Замовника ( п.1 розділу І Договору);

- під складовими газорозподільної системи розуміються внутрішньобудинкові газові мережі багатоквартирних будинків за адресою: м. Полтава, вул. Алмазна, 2 вул. Великотирновська, 20 та вул. Європейська, 24/42 (далі - об'єкт) (п. 2 розділу І Договору);

- надання послуг з експлуатації об"єкта включає здійснення Виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування , огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим Договором та чинними нормативно-правовими актами (далі - послуги (роботи)). Перелік послуг (робіт) з експлуатації об"єкта газопостачання, що надаються Виконавцем, у якому вказується, зокрема, графік виконання та вартість таких послуг (робіт), є невід"ємною частиною цього Договору (п.п. 3, 4 розділу І Договору);

- вартість послуг (робіт) визначається Сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об'єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику за результатом виконаних робіт (послуг) (п. 1 розділу II Договору );

- Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об'єкта, визначену в пункті 1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням податку на додану вартість на підставі рахунка Виконавця, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому надавались послуги (роботи) (п. 2 розділу II Договору );

- фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається Виконавцем на розгляд Замовника у двох примірниках. Замовник зобов'язується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта Виконавцю або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення Замовником акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим Замовником в редакції Виконавця (п. 3 розділу II Договору );

- остаточний розрахунок за послуги (роботи), визначені пунктом 3 цього розділу, також за надання додаткових послуг (робіт) Власнику, пов'язаних з експлуатацією об'єкта, здійснюється не пізніше п'яти календарних днів після підписання акта наданих послуг (робіт) на підставі рахунка Виконавця (п. 4 розділу II Договору).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивач надав послуги (виконав роботи) на загальну суму 16 177,53грн. , що підтверджується актами приймання виконаних робіт №318Е/1Є/1/17/ХХ від 07.04.2017р. у сумі 4 294,21грн. (а.с. 16), № 318Е/1В/1/17/ХХ від 11.04.2017р. у сумі 11 883,32грн. (а.с. 17).

Дані акти підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

Вартість виконаних робіт в сумі 16 177,53грн. відповідачем сплачена не була.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором № 10/20/318Е/17 від 07.04.2017 р. на експлуатацію складових газорозподільної системи не виконав, своєчасно надані позивачем послуги (виконані роботи) не оплатив, внаслідок чого у відповідача утворився борг в сумі 16 177,53грн.

Доказів, що спростовують вищевикладене, доказів сплати боргу відповідач суду не надав.

Суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення 16 177,53грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 ГК України визначає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 1 розділу V Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В п. 2 розділу V Договору сторони узгодили, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожний день прострочення.

На підставі вказаних положень Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2 212,61грн. пені за період з 13.04.2017р. по 30.10.2017р.

Здійснивши перевірку правомірності нарахування пені, суд встановив, що позивач, визначаючи розмір пені, невірно визначив початок перебігу строку прострочення. Позивачем не враховано, що згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При нарахуванні пені позивач не врахував, що відповідно до п. 2 розділу II Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об'єкта, визначену в пункті 1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням податку на додану вартість на підставі рахунка Виконавця, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому надавались послуги (роботи).

З урахуванням викладеного прострочення оплати за кожний поточний місяць починається з 11 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Після проведення перерахунку пені, з врахуванням положень Договору, ЦК України та ГК України, судом встановлено, що сума пені, яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача становить 1 927,12грн. (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" і залучено до справи). В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відхилити, як безпідставні.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 263,35 грн. 3 % річних за період з 13.04.217 по 30.10.2017р. та 825,05грн. інфляційних за період з 01.05.2017р. по 30.09.2017р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 825,05грн., суд дійшов до висновку, що позивачем завищено суму інфляційних втрат, яка підлягає стягненню. Зокрема, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не враховано приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Так в п. 3.2. зазначеної Постанови зазначається, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат ( з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати (п. 2 розділу II Договору ) та вказаного позивачем граничного періоду) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" та встановлено, що стягненню підлягають інфляційні в сумі 604,30грн. (розрахунок залучено судом до матеріалів справи). В цій частині позов підлягає задоволенню. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань позов задоволенню не підлягає.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних ( з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати (п. 2 розділу II Договору ) та вказаного позивачем граничного періоду), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в сумі 230,03грн. (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" і залучено до справи). В цій частині позов підлягає задоволенню. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних 3% річних позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 16 177,53грн. основного боргу, 1 927,12грн. пені, 604,30грн. інфляційних втрат та 230,03грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129 (ч. 1), 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, , п/р 7616 в КБ "Приватбанк", м. Полтава, МФО 13961729, ІПН 46) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, р/р 545 в Філії Полтавського обласного управління ПАТ "Ощадбанк", МФО 331467, ) 16 177,53грн. основного боргу, 1 927,12грн. пені, 604,30грн. інфляційних втрат та 1 555,68грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.03.2018р.

Суддя О.О. Ореховська