КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа№ 910/4603/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

За участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

За участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання від 27.02.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г (колегія суддів Господарського суду міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., суддів Морозова С.М., Чебикіної С.О.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

1.Київської міської державної адміністрації;

2.Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення 16 669 400,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 910/4603/15-г частково задоволено позов Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Публічного акціонерного товариства "Київгаз", а саме: присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Київської міської державної адміністрації 15 733 600 грн. 00 коп. заборгованості та в дохід Державного бюджету України - 73 080 грн. 52 коп. судового збору, у решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду бід 16.03.2016 рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 910/4603/15-г - залишено без змін.

На примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016, судом першої інстанції видано наступні накази:

- наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь київської міської державної адміністрації 15 733 600,00 грн. заборгованості;

- наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" в доход Державного бюджету України 73 080,52 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016- залишено без змін.

13.12.2017 від Публічного акціонерного товариства "Київгаз" до суду першої інстанції надійшла заява, в який заявник просив:

- виправити описки в судовому рішенні: в абзацах останньому на аркуші 3-му та абзацах 7-му та 12-му (останньому) на аркуші 4-му рішення суду від 26.11.2015 у справі № 910/4603/15-г замість слів «плати за користування майном територіальної громади міста Києва у розмірі 1)% від чистого прибутку за попередній рік» вказати: «щорічну сплату платежу, розмір якого дорівнюється 10% від чистого прибутку ... за попередній бюджетний рік»;

- роз'яснити, чи є посилання у рішенні суду по справі «щорічної сплати платежу, розмір якого дорівнюється 10% чистого прибутку» визначенням способу розрахунку орендної плати (плати за найм) користування майном, а не визначенням джерела коштів, які мають використовуватися та такі сплати?

Заява мотивована тим, що в останньому абзаці аркушу 3 та в абзацах 7 і 12 аркушу 4 судового рішення суд неточно процитував рішення Київської міської громади від 25.11.2008 року №937/937 "Про внесення змін до рішення Київради №161850 від 26.07.2007 "Про деякі питане » використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва га перебуває у володінні та користуванні Відкритого акціонерного товариства "Київгаз", яким керувався суд при визначенні заборгованості відповідача зі сплати за користування майном територіальної громади м. Києва (газовими мережами) за договором від 21.04.2006 року. Так, у вказаних абзацах судом зазначено, що відповідач має здійснювати оплату за користування вказаним майно: і у розмірі 10% від чистого прибутку за попередній рік, але не менше 200 тисяч гривень, у той час, як у п. 2.2 рішення Київради вказано про щорічну сплату платежу, розмір якого дорівнює 10% від чистого прибутку Відкритого акціонерного товариства "Київгаз" за попередній бюджетний рік, але не нижче 200 тисяч гривень за рік, за користування майном за договором володіння та користування майном від 21.04.2006.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у задоволенні заяви скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" - відмовлено повністю.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови у виправленні описок мотивована тим, що в судовому рішенні від 26.11.2015 розмір плати був визначений на підставі п. 2.1.12 договору володіння та користування майном територіальної громади м. Києва від 21.04.2006, а також п. 2.2 рішення Київради, що вказує на відсутність описок, про які зазначає ПАТ "Київгаз".

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови у роз'ясненні мотивована тим, що задовольняючи позов прокурора, суд повністю виклав мотиви прийнятого рішення, з яких він виходив, та це рішення не викликає будь-яких складнощів у його розумінні. При цьому з матеріалів справи вбачається, що користувач (заявник) був обізнаний зі способом визначення плати за користування майном за договором. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у даній справі є зрозумілим та не потребує роз'яснення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, скаржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву про виправлення описки та роз'яснення рішення суду першої інстанції - задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала була постановлена судом першої інстанції з порушенням норм права, необґрунтованою вона підлягає скасування.

Зокрема, скаржник наголошував на тому, що описка у рішенні суд) у вигляді неправильного цитування рішення Київської міської ради не дає можливості однозначно зрозуміти та виконати рішення суду, адже виникають підстави для тлумачення змісту вказаного судового рішення всупереч прямо передбаченому в рішенні Київської міської ради, ніби йдеться не про спосіб розрахунку суми оплати, а про визначення джерела коштів длв здійснення розрахунків за оренду майна, яке належить до комунальної власності. Крім тог), скаржник вказував на те, що суд першої інстанції в порушення ст. 243 Господарського процесуального кодексу України в оскаржуваній ухвалі вказав, що нетотожне відтворення змісту рішення не є опискою, а тому рішення не потребує, щоб у нього були внесені відповідні зміни, і як наслідок - дійшов висновку про відсутність підстав для роз'яснення. Вказане порушення призвело до не вирішення питання по суті, а відтак, створюють ситуацію неможливості правильного тлумачення рішення суду по справі для визначення належного джерела оплати за користування відповідачем майном територіальної громади, оскільки існуюча редакція визначених положень судового рішення орієнтує на проведення таких виплат з чистого прибутку, розподіл якого є виключною компетенцією загальних зборів акціонерів товариства та перебуває поза межами повноважень виконавчого органу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4603/15-г розподілено для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі №910/4603/15-г залишено без руху для надання скаржнику часу для усунення недоліків: подачу заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству "Київгаз" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі №910/4603/15-г, відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні 27.02.2018.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 отримана прокурором згідно поштового повідомлення про вручення - 864, Київською міською державною адміністрацією згідно поштового повідомлення про вручення 488, Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - згідно поштового повідомлення 484, ПАТ «Київгаз» - згідно поштового повідомлення про вручення 428).

Таким чином, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання з'явились прокурор та представник скаржника (відповідача). позивач-1 та позивач-2 в судове засідання 27.02.2018 своїх представників не направили, через канцелярію суду заяв та клопотань не подавали, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні 27.02.2018 представник скаржника (позивача) доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву про виправлення описки та роз'яснення рішення суду - задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні 27.02.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржувану ухвалу - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

15.12.2017 набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017; відповідно до пункту 9 Перехідних положень ГП< України, в редакції Закону України №2147-УНІ від 03.10.2017 справи у судах першої інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами. що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про відмову у внесення виправлень у рішення, про відмову у роз'ясненні судового рішення (п. 18, п. 20).

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г частково задоволено позов Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Публічного акціонерного товариства "Київгаз", а саме: присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Київської міської державної адміністрації 15 733 600 грн. 00 коп. заборгованості та в дохід Державного бюджету України - 73 080 грн. 52 коп. судового збору, у решті позовних вимог відмовлено. Вказане рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій і на його виконання судом видано відповідні накази, в яких чітко викладено резолютивну частину судового рішення.

В мотивувальній частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г викладено висновки суду про те, що підставою для стягнення заборгованості з відповідача суд визначив договір володіння та користування майном територіальної громади м. Києва від 21.04.2006, укладений між сторонами. Також, у рішенні суд здійснив аналіз умов вказаного договору, зокрема щодо порядку розрахунків за користування указаним майном та розміру плати за таке користування, зазначивши п. 2.1.12 договору, за змістом якого розмір та порядок внесення користувачем плати за користування майном територіальної громади м. Києва встановлюється за згодою сторін з подальшим затвердженням узгодженого порядку розрахунків рішенням власника, від імені якого відповідно де умов цього договору виступає Київська міська рада.

Крім того, в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г судом першої інстанції зазначено про наявність рішення Київської міської ради від 25.12.2008 №937/937 "Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 №16/1853 "Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальне ї громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства "Київгаз", а також зроблено висновки з посиланням на пункт 2.2 вказаного рішення в частині визначення розміру щорічної плати за користування майном.

Крім того, в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 910/4603/15-г суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості відповідача врахував положення пункту 2.2. рішення Київської міської ради від 25.12.2008 № 937/937 "Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 №16/1850 "Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства "Київгаз". Крім того, суд першої інстанції також вказав на наявність договірних відносин між сторонами і обізнаність відповідача про встановлення та узгодження щорічної плати за користування товариством майном територіальної громади міста Києва у розмірі 10% від чистого прибутку ВАТ "Київгаз" за попередній бюджетний рік, але не менше 200 тисяч грн. за вказаним договором, про що свідчили належні по справі докази, у тому числі, листи користувача майном (заявника) про те, що він підтверджує свій обов'язок стосовно щорічної плати за користування майном територіальної громади міста Києва у розмірі 10% від чистого прибутку за попередній рік, але не менше 200 тисяч грн., про що зазначено, зокрема, у листі відповідача №1722/09-1 від 23.05.2012 на ім'я голови Київської міської державної адміністрації.

Статтею 243 Господарського процесуального кодексу України визначено, ще суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справі , проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Згідно з статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 розмір плати був визначений на підставі п. 2.1.12 договору володіння та користування майном територіальної громади м. Києва від 21.04.2006, а також п. 2.2 рішення Київської міської ради від 15.12.2008 №937/937 "Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 №16/1850 "Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громаді м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства "Київгаз".

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що описки, про які зазначає ПАТ "Київгаз" - в рішенні суду відсутні, а доводи скаржника фактично стосуються незгоди з здійсненим судом розрахунком, і відповідно, присудженої до стягнення суми. Проте відповідні заперечення скаржника жодним чином не спростовують його обов'язок виконати судове рішення, яке в установленому порядку набрало законної сили та є чинним.

З огляду на викладене, заява скаржника в частині виправити описки в судовому рішенні в абзацах останньому на аркуші 3-му та абзацах 7-му та 12-му (останньому) на аркуші 4-му рішення суду від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г замість слів «плати за користування майном територіальної громади міста Києва у розмірі 10% від чистого прибутку за попередній рік» вказати: «щорічну сплату платежу, розмір якого дорівнюється 10% від чистого прибутку... за попередній бюджетний рік» - задоволенню не підлягає і обґрунтовано відхилена судом першої інстанції.

Окрім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Київгаз» в частині роз'яснення рішення Господарського суду місті Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г з посиланням на те, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у даній справі є зрозумілим та не потребує роз'яснення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в наведеній частині з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 Господарського процесуального кодексу України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснюючи у визначених законові випадках роз'яснення судового рішення, суд повинен викласти більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Проте, питання про внесення до рішення нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення чи порядку його виконання - не є підставами для роз'яснення такого рішення.

В поданій заяві скаржник просив роз'яснити, чи є посилання у рішенні су/у по справі «щорічної сплати платежу, розмір якого дорівнюється 10% чистого прибутку» визначенням способу розрахунку орендної плати (плати за найм) користування майном, а не визначенням джерела коштів, які мають використовуватися та такі сплати.

В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції, судове рішення про стягнення з ПАТ «Київгаз» суми боргу прийнято з дослідженням всіх наявних у справі доказів, в межах заявлених позовних вимог, і в резолютивній частині рішення чітко зазначено про часткове задоволення позовних вимог та присудження до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Київської міської державної адміністрації 15 733 600 грн. 00 коп. заборгованості з наведенням в мотивувальній частині сум розрахунку, і розуміння чого не може викликати труднощів.

При цьому, як зазначено вище, описки у судовому рішенні - відсутні, оскільки у ньому чітко і ясно встановлено порядок визначення розміру плати за користування відповідачем майном територіальної громади м. Києва відповідно до п. 2.2 рішення Київської міської ради від 25.12.2008 №937/937 "Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 №16/1850 "Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громаді м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства "Київгаз" за користування майном за договором володіння та користування майном від 21.04.2006.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції порушено ст. 243 Господарського процесуального кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки підставою для відмови у роз'ясненні судового рішення стало саме відсутність обумовлених процесуальних підстав для такого роз'яснення внаслідок того, що рішення суду не викликає труднощів у його розумінні, оскільки воно містить мотиви його прийняття, у ньому наведені показники розрахунку та зазначено підстави таких розрахунків з огляду на обізнаність скаржника на наявність рішення органу місцевого самоврядування та укладення відповідного договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника в обґрунтування підстав скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржувана ухвала прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/4603/15-г - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 про відмову у роз'ясненні та виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 910/4603/15-г - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти Публічне акціонерне товариство "Київгаз".

4. Матеріали справи №910/4603/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути

оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 03.03.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна