КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Справа№ 925/1879/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лейс»

на рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2017 р.

у справі №925/1879/15 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Костогриза Олександра Петровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лейс»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець Костогриз Олександр Петрович звернувся до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лейс» про стягнення 1071199,52 грн. боргу за договором будівельного підряду №1 від 21.06.2012 р., з яких 852924,81 грн. - основного боргу, 79277,39 грн. - заборгованість по оплаті поставки будівельних матеріалів, 63408,16 грн. - пені, 75700,16 грн. - 3 % річних.

Згодом позивач уточнив позовні вимоги (а.с.197-199 т. 4), та просив стягнути з відповідача 1734892,20 грн., з яких 811701,50 грн. заборгованість по оплаті будівельних робіт, 79277,39 грн. - заборгованість по оплаті поставки будівельних матеріалів, 62575,57 грн. - пені, 127573,35 грн. - 3 % річних, 653764,39 грн. - інфляційні, а також стягнути з відповідача 63852,00 грн. витрати за проведення будівельно-технічної експертизи.

Позов мотивовано тим, що на умовах укладеного сторонами договору, позивач в липні 2012 року приступив до виконання підрядних робіт. В період з липня по грудень 2012 року позивачем були виконані будівельні роботи на загальну суму 2485924,81 грн., підтвердженням чого є 57 актів здачі-приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт. Відповідачем оплачені будівельні роботи частково на суму 1633000,00 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача решту несплачених ним коштів.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.12.2017 р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Лейс» на користь ФОП Костогриза О.П. 811701,50 грн. заборгованості по оплаті будівельних робіт, 79277,39 грн. заборгованості по оплаті поставки будівельних матеріалів, 62575,57 грн. пені, 127573,35 грн. 3% річних, 653764,39 грн. інфляційних втрат, 63852,00 грн. витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 26023,40 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що судом встановлено факт невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Лейс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2017 р. та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Позивач та його представники в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін. Вважають, що доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховано всі обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, надано належну оцінку всім доказам. Також позивачем було долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судова кореспонденція була направлена на адресу відповідача, яка зазначена у всіх документах поданих ним протягом розгляду справи у суді, а також в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 273 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду по даній справі явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21.06.2012 р. між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) був укладений договір будівельного підряду № 1, за умовами якого підрядник зобов'язався на свій ризик виконати з власних матеріалів або матеріалів замовника та здати замовнику в установлені даним договором строки будівельні роботи у відповідності до даного договору та додатків до нього на об'єкті: «Реконструкція існуючої будівлі з розміщенням в ній швейної майстерні з індивідуального пошиття одягу по вул. Лесі Українки 6/2 в м. Черкаси», а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані підрядником роботи на умовах, передбачених даним договором.

Згідно умов договору виконання обсягів будівельних робіт по реконструкції будівлі підтверджується актом приймання виконаних робіт (КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних робіт (КБ-3) підписаними уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна вартість робіт складається з вартості всіх робіт, виконаних згідно договірних цін до даного договору. Загальна вартість робіт за договором складає 3455547,59 грн.

Згідно п.п. 12.1, 12.2 договору, взаєморозрахунки між сторонами проводяться за фактично виконані обсяги робіт, з урахуванням усунення недоліків за рахунок підрядника, або шляхом попередньої оплати на підставі договору.

Розрахунок за фактично виконані роботи замовник проводить на протязі п'яти банківських днів після підписання останнього акта здачі-приймання виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Станом на момент розгляду даної справи в суді, вказаний договір є дійсним. Доказів його недійсності в судовому порядку до матеріалів справи не надано.

ФОП Костогриз О.П. був допущений замовником до виконання будівельних робіт і з липня по грудень 2012 року виконував будівельні роботи на об'єкті, що є предметом договору, на суму 2485924,81 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, об'єкт зданий в експлуатацію і працює з 2014 року.

Протягом трьох років, починаючи з 2012 року, ТОВ «Лейс» не пред'явлено претензій щодо якості виконаних позивачем робіт. Докази зворотного матеріали справи не містять.

Матеріалами справи підтверджується, що підрядником виконані будівельні роботи на суму 2485924,81 грн., та закуплені будівельні матеріали на суму 79277,39 грн. Зазначене підтверджується актами виконаних робіт в кількості 57 шт., видатковими та податковими накладними (а.с. 66-67 том 1).

ТОВ «Лейс» в період з липня 2012 р. по січень 2013 р. здійснював оплату будівельних робіт (а.с. 60 том 1).

Між сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період з 21.08.2012 р. по 01.02.2014 р., де зафіксовано заборгованість ТОВ «Лейс» по виконаним будівельним роботам по вул. Лесі Українки, 6/2 (а.с. 63-65 т. 1). Придбання будівельних матеріалів для ТОВ «Лейс» підтверджується накладними та платіжними дорученнями, а також зафіксовано в акті звірки взаємних розрахунків (а.с. 63-65 том 1).

25 актів приймання-передачі робіт за період жовтень-грудень 2012 року залишились неоплаченими на загальну суму 852924,81 грн. Акти підписані позивачем та уповноваженою особою відповідача ОСОБА_3

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_3 не є уповноваженою особою відповідача спростовується інформацією, зазначеною в реквізитах «Замовник» в договорі будівельного підряду № 1. Крім того, зазначена заборгованість підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 21.06.2012 р . по 01.02.2014 р. між ФОП Костогриз О.П. та ТОВ «Лейс».

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції, по справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза з метою визначення обсягів та вартості фактично виконаних робіт ФОП Костогризом О.П. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 22/51-16-17 від 16.06.2017 р., підтверджено виконання робіт на суму 2444701,99 грн. та не підтверджено виконання будівельних робіт на суму 41223,31 грн..

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, є договором підряду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов'язаннями.

За приписом ч. 2 ст. 193 ГК України, майново-господарські зобов'язання є одним із видів господарських зобов'язань.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В ч. 1 ст. 317 ГК України вказано, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель, споруд.

В ст. 882 ЦК України вказано, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частиною 6 ст. 882 ЦК України встановлено, що замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Як зазначено вище, господарські зобов'язанні між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору будівельного підряду №1 від 21.06.2012 р. Свої зобов'язання за цими договорами позивач виконав належним чином, виконавши будівельні роботи. Факт виконання обсягу будівельних робіт також підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи та первинними бухгалтерськими документами.

Відповідач свої зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи належним чином не виконав, заборгувавши позивачу 811701,50 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог. Доказів сплати заборгованості не надано.

Скаржник вважає, що первинні звітні документи, які повинні підтверджувати факт виконання будівельних робіт (акти приймання будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти огляду прихованих робіт) не відповідають нормативно-правовим актам, в тому числі в зв'язку з відсутністю печатки ТОВ «Лейс».

Натомість, в ході судового розгляду справи було встановлено, що печатка ТОВ «Лейс» не вибувала з господарського відання та перебувала у розпорядженні директора товариства, а тому твердження скаржника про неідентичність підписів уповноважених осіб ТОВ «Лейс» на деяких первинних звітних документах, які скріплені печаткою підприємства, не можна розцінювати, як недостовірні докази у справі.

Також скаржник вважає, що фактичний обсяг виконаних будівельних робіт судовим експертом не був встановлений. Також колегія зазначає, що об'єкт було введено в експлуатацію ще в 2014 році, при цьому згідно договору на виконання проектних робіт №1442.1 від 19.04.2012 р. ДП Український Державний науково-дослідний проектний інститут легкої промисловості виконав робочий проект реконструкції існуючої будівлі з розміщення в ній швейної майстерні індивідуального пошиття одягу по вул. Л.Українки, 6/2 в м. Черкаси та здійснював авторський нагляд під час проведення будівельних робіт, які виконував ФОП Костогриз О.П., згідно проектної документації і журналів авторського нагляду ТОВ «Лейс» (відповідь ДП УкрНДПІлегпром від 16.04.2015 р. №01-69) (а.с. 62 т.1).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 811701,50 грн. заборгованості по оплаті будівельних робіт та 79277,39 грн. заборгованості по оплаті поставки будівельних матеріалів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 62575,57 грн. пені.

Відповідно до п. 15.4 договору, за порушення умов і термінів оплати, передбачених п.п. 12.2.1, 12.2.2 договору, замовник виплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої вартості робіт за кожний день затримки платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 62575,57 грн. пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) 127573,35 грн. 3% річних та 653764,39 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 127573,35 грн. 3% річних та 653764,39 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лейс» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2017 р. у справі №925/1879/15 залишити без змін.

Справу №925/1879/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, що передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк