КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа№ 910/11966/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Коротун О.М.

секретар судового засідання Головатенко А.В.

за участю представників згідно із протоколом судового засідання від 01.03.2018

розглянувши апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017, повний текст якого підписаний 17.10.2017,

у справі № 910/11966/17 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А"

про стягнення 849443,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення за договором оренди № БА-2380 від 17.11.2014 849 443,85 грн., з яких 536 000,00 грн. основного боргу, 94 421,71 грн. інфляційних втрат, 19 704,05 грн. - 3% річних, 199 318,09 грн. пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2017, повний текст якого підписаний 17.10.2017, у справі № 910/11966/17 в позові відмовлено повністю.

10.11.2017 на вказане рішення до Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд".

Київський апеляційний господарський суд 13.11.2017 повернув зазначену апеляційну скаргу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" заборгованість за договором оренди № БА-2380 від 17.11.2014 у розмірі 849443,85 грн.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки відмовляючи у задоволенні позову суд послався виключно на висновки, які зробив у своїй постанові Львівський апеляційний господарський суд від 19.09.2017 та не надав оцінки фактичним обставинам справи, на які у своїй позовній заяві посилається позивач. Крім того, Львівський апеляційний господарський суд не досліджував належним чином факт передання майна в оренду та його подальше використання у господарській діяльності відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 справу № 910/11966/17 призначено до розгляду на 13.02.2018.

На підставі ст. 216 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду оголошено перерву у розгляді справи до 01.03.2018.

23.02.2018 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів до відзиву ТОВ "Борен А" на апеляційну скаргу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду у судовому засіданні 01.03.2018 заслуховує думку представника позивача у справі № 910/11966/17 з приводу заявленого клопотання.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи доказів до відзиву ТОВ "Борен А" на апеляційну скаргу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи доказів до відзиву ТОВ "Борен А" на апеляційну скаргу, враховуючи те, що подані докази є ксерокопіями матеріалів справи № 921/757/16-г/7 та те, що проти задоволення вказаного клопотання не заперечує представник позивача, дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" про забезпечення позову, у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" про зупинення провадження у справі № 910/11966/17 до прийняття Верховним Судом остаточного рішення по справі № 921/757/16-г/7 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", на підставі ч. 1 ст. 228 ГПК України та у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" про зупинення провадження у справі № 910/11966/17 до прийняття Верховним Судом остаточного рішення по справі № 921/757/16-г/7 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", на підставі ст. 227 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 01.03.2018 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17 та прийняти нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.03.2018 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.11.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди № БА-2380 (договір), відповідно до умов якого позивач, за договором орендодавець, приймає на себе зобов'язання надати відповідачу, за договором орендарю, у тимчасове користування та за плату будівельну техніку спеціального призначення, іменоване надалі "майно". Перелік майна, що передасться відповідачу, додатково погоджується сторонами у специфікаціях, які після їх затвердження сторонами є невід'ємними частинами цього договору (п.1.1), у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач зобов'язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) майно та своєчасно сплачувати позивачу орендну плату (п.1.2), момент користування орендованим майном настає одночасно із підписанням уповноваженими представниками сторін акту прийому-передачі вказаного майна, який після його затвердження сторонами є невід'ємною частиною цього договору (п.1.3), майно передається відповідачу в тимчасове платне користування (оренду) для використання у господарській діяльності відповідача. Сторони встановили, що передача майна від позивача до відповідача проводиться за адресою: м. Київ (п.2.1), строк орендних правовідносин за цим договором встановлюється сторонами в термін до 17.11.2015 та продовжується автоматично на один календарний рік, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про не продовження договору за 3 (три) робочих днів до моменту закінчення строку його дії. Строк користування майном може визначатися сторонами в актах приймання-передачі такого майна. Якщо в акті приймання - передачі майна сторонами не визначений строк користування майном, майно вважається переданим на невизначений строк в межах дії цього договору. Порядок передачі та повернення майна викладений у розділах 4 та 5 цього договору. Під моментом фактичної передачі сторони будуть розуміти надання майна відповідача за підписаним сторонами актом прийому-передачі майна, який після його затвердження сторонами є невід'ємною частиною даного договору. Складання акту прийому - передачі майна покладається на сторону, яка здійснює передачу майна (п.2.1), закінчення встановленого п. 2.1 договору терміну орендних правовідносин не звільняє відповідача від обов'язку сплати орендних платежів у повному обсязі (п.2.2), порядок нарахування і сплати орендної плати (п.3.1), орендна плата нараховується за повний місяць по факту знаходження майна у відповідача (згідно актів прийому-передачі), а у разі використання майна не повний календарний місяць - орендна плата враховується за фактичну (згідно із п. 3.3 даного договору) кількість днів користування майном в оренді (згідно із актами прийому-передачі) (п.3.1.1), орендна плата сплачується шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача (п.3.1.2), відповідач сплачує орендну плату щоквартально (п.3.1.5), орендна плата сплачується відповідачем наступним чином (п.3.1.6): у вигляді 100% оплати орендної плати за квартал. Строк оплати - до 5-го числа першого місяця, що слідує за звітним кварталом оренди (п.3.1.6.1), розмір орендної плати становить 1 200 000,00 грн. в т.ч ПДВ 20% за один календарний квартал. Фактичний розмір орендної плати за оренду майно визначається з урахуванням кількості фактичного часу перебування майна в орендному користуванні відповідача, що визначається згідно актів приймання-передачі майна в оренду та актів приймання-передачі (повернення) майна з оренди (п.3.2), початком оплачуваного періоду (нарахування орендної плати) є дата дня одержання майна (дата підписання акту прийому-передачі). Закінченням оплачуваного періоду (нарахування орендної плати) є дата дня повернення майна (дата підписання акту прийому-передачі (повернення) (п.3.3), документом, що засвідчує факт та обсяг передачі майна від позивача до орендаря є акт прийому-передачі, що підписується в 2 (двох) рівних примірниках представниками обох сторін в момент фактичної передачі майна, по одному для кожної із сторін та який після його підписання стає невід'ємною частиною цього договору (п.4.1), у випадку, якщо відповідачем буде проведено часткове повернення майна, орендна плата нараховується в частині майна, що залишилась у фактичному тимчасовому користуванні відповідача. Розмір орендної плати погоджується сторонами додатково та оформлюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору (п.5.3), згідно умов договору, відповідач приймає на себе наступні обов'язки (п.6.1): своєчасно здійснювати перерахування орендної плати за тимчасове користування майном, своєчасно затверджувати акти приймання - передачі наданих послуг, що надаються позивачем відповідачу на умовах договору (п.6.1.1), позивач має наступні права (п.6.4): вимагати від відповідача своєчасного перерахування суми орендної плати та своєчасного підтвердження актів приймання-передачі наданих послуг, що надаються позивачем відповідачу на умовах договору (п.6.4.1), у разі порушення термінів перерахування орендної плати, позивач має право нарахувати та стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період порушення, за який сплачується пеня, за кожний день порушення термінів перерахування орендної плати до моменту її перерахування відповідачем (п.7.2).

Відповідно до специфікації №1 до договору майно, яке передається: великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRA00599, обладнаний для буріння у кількості - 1 шт, орендна плата за один календарний квартал з ПДВ - 1 200 000,00 грн.

30.12.2014 позивачем передано, а відповідачем прийнято орендоване майно, а саме: великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRA00599, обладнаний для буріння у комплекті з: трубовкручувальний стіл BV1180/03, б/в, келліштанга ВК 20/368/4/32, б/в, KDK200K, б/в, комплект обсадних труб відповідно до умов цього договору, про що складено відповідний акт.

В подальшому, 02.01.2015 між сторонами підписано угоду про внесення змін до договору, відповідно до умов якої сторони погодили зміну комплекту техніки спеціального призначення, що надається в оренду, виклали специфікацію № 1 та п. 3.2 договору в новій редакції, а саме: "Розмір орендної плати становить 360 000,00 грн. в т.ч ПДВ 20% за один календарний квартал. Фактичний розмір орендної плати за оренду майна визначається з урахуванням кількості фактичного часу перебування майна в орендному користуванні відповідача, що визначається згідно актів приймання-передачі майна в оренду та актів приймання-передачі (повернення) майна з оренди, відповідач зобов'язався повернути комплект обсадних труб не пізніше 31.01.2015.

Відповідно до специфікації № 1 до договору в новій редакції, визначений наступний перелік майна: великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент. № 1444.

22.01.2015 відповідач передав, а позивач прийняв з тимчасового оплатного користування комплект обсадних труб, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) від 22.01.2015, підписаного представниками сторонами та скріпленого їх печатками.

29.02.2016 відповідач передав, а позивач прийняв з тимчасового оплатного користування все майно, що було предметом договору оренди №БА-2380 від 17.11.2014, про що складено відповідний акт.

В подальшому, 29.03.2016 між сторонами укладено угоду про розірвання договору оренди № БА-2380 від 17.11.2014 якою визначено, що зобов'язання сторін за договором, зазначеним в п1 цієї угоди припиняються з моменту набрання чинності цією угодою, на дату підписання даної угоди буровий агрегат BAUER BG20V був переданий відповідачем та прийнятий позивачем, що підтверджується актом приймання-передачі, сторони претензій одна до одної не мають, з моменту набуття чинності цієї угоди сторони втрачають права вимоги за договором оренди, дана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та завірення печатками, і є невід'ємною частиною договору оренди № БА-2380 від 17.11.2014.

Позивачем нараховано до сплати відповідачу за період з 30.12.2014 по 29.02.2016 - 1 706 087,00 грн. орендної плати, яку відповідач оплатив частково на загальну суму 466 400,00 грн., що підтверджується наявними в справі платіжними дорученнями, а на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2015, здійсненої в порядку ст. 601 ЦК України, позивачем проведено зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог з відповідачем на суму 703 687,00 грн., у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму у розмірі 536 000,00 грн.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Частиною 1 ст. 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 №01-8/1427).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 921/757/16-г/7 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" про стягнення 8 629 304,36 грн. рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2017 у справі № 921/757/16-г/7 скасовано, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Борен-А" в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" 2 240 887,00 грн. основного боргу, 3 944 455,04 грн. інфляційних втрат, 449 122,98 грн. 3% річних від суми заборгованості та прийнято нове рішення по справі № 921/757/16-г/7, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" повністю. Зокрема, визнано недійсними договір оренди № БА-2380 від 17.11.2014, а також односторонню заяву від 31.12.2015 на суму 703 687,00 грн.

Крім того, у справі № 921/757/16-г/7 встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Борен-А" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" укладений договір оренди № БА-2380 від 17.11.2014, який за змістом аналогічний попередньому - договору оренди № БА-3376 від 04.01.2014 (із врахуванням змін внесених угодою від 02.01.2015 щодо орендної плати та комплекту техніки). У специфікації № 1 до договору зазначено найменування майна та орендна плата за один календарний квартал оренди, яке передається в оренду, а саме: великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRА00599, обладнаний для буріння, орендна плата, яка становить 1 200 000,00 грн. Дана специфікація підписана директорами підприємства та скріплена печатками. Згідно із актом приймання-передачі від 30.12.2014 до договору оренди, яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Борен-А" прийняло в тимчасове оплатне користування майно: великий буровий станок BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент.№ 1444, двигун № JRА00599, що був у використанні з: турбовкручувальний стіл BV 1180/03, б/н; келліштанга ВК 20/368/4/32, б/н; KDK 200K, б/н, в кількості 1 шт.

Також встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Борен" укладено договір купівлі-продажу від 24.12.2013 на умовах якого продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд") зобов'язується передати у власність покупцю (Товариству з обмеженою відповідальністю "Борен"), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRА00599, що був у використанні з: турбовкручувальний стіл BV 1180/03, б/н; келліштанга ВК 20/368/4/32, б/н; KDK 200K, б/н. Крім того, між сторонами даного договору укладено акт прийому-передачі від 03.01.2014, яким було передано великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент.№ 1444, двигун №JRА00599, що був у використанні.

У вказаному рішенні апеляційний господарський суд зазначив, що спірне майно не могло бути передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Борен-А", оскільки перед підписанням договорів оренди перейшло у власність іншій юридичній особі, а саме: 03.01.2014 згідно із актом прийому-передачі вибуло із приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд". Тому суд дійшов до висновку, що договори оренди від 04.01.2014 та від 17.11.2014, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Борен-А" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", є фіктивними, оскільки майно - великий буровий агрегат BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRА00599, що був у використанні з: турбовкручувальний стіл BV 1180/03, б/н; келліштанга ВК 20/368/4/32, б/н; KDK 200K, б/н був проданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Борен" (в матеріалах міститься договір купівлі продажу від 24.12.2013 та акт приймання передачі від 03.01.2014), що свідчить про відсутність майна у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на момент передачі в оренду того ж самого майна; про наявність умислу в сторін свідчить те, що передача в оренду спірного майна та оплата орендної плати за користування даним майном здійснювалася при відсутності такого майна у товариства, що свідчить про проведення безтоварної операції по оренді спірного майна та наступному безоплатному заволодінні великим буровим агрегатом BAUER BG20V, 2007 року виробництва, ідент. № 1444, двигун № JRА00599 шляхом заліку зустрічних вимог по дійсному договору купівлі-продажу від 24.08.2013 та фіктивними договорами від 04.01.2014 та від 17.11.2014. Крім того, в матеріалах справи №921/757/16-г/7 наявний договір про відступлення права вимоги від 26.01.2017, який був надісланий Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А", яким товариство підтверджує наявність договору купівлі-продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Борен" від 24.12.2013.

У постанові Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 921/757/16-г/7 визнано недійсною односторонню заяву про зарахування від 31.12.2015 на суму 703 687,00 грн., як таку, що складена на підставі визнаного судом недійсним договору оренди № БА-2380 від 17.11.2014.

Отже, враховуючи положення ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі №921/757/16-г/7, яка набрала законної сили, зокрема, щодо фіктивності договору оренди № БА-2380, не потребують повторного доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Отже, оскільки, позовні вимоги позивача у справі № 910/11966/17 ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов'язань за договором оренди № БА-2380 від 17.11.2014, який визнаний недійсним та в судовому порядку доведена фіктивність такого договору, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 3-195гс15 є безпідставним, оскільки договір № БА-2380 від 17.11.2014 визнано недійсним та в судовому порядку доведена фіктивність такого договору.

Факт наявності умислу сторін правочину було встановлено, оскільки підписуючи договори позивач та відповідач мали на меті створити уяву наявності правового зв'язку між сторонами правочину щодо відчуження спірного майна, адже умови договорів оренди фактично не виконувались, відповідач не отримував майно в оренду, а позивач не отримував орендну плату, у зв'язку із чим застосування реституції у договорах оренди є неможливим, оскільки не було факту порушення майнових прав жодної із сторін.

Також слід зазначити, що визнання недійсним угод про зарахування зустрічних однорідних вимог та односторонніх заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог не є реституцією в розумінні статті 207 ГК України.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі 910/11966/17 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17.

Отже, майнові права позивача у спірних правовідносинах відповідачем порушені не були, тому, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" є необґрунтованими та такими, у задоволенні яких правомірно відмовлено господарським судом першої інстанції.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі № 910/11966/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Ю.Б. Михальська

О.М. Коротун