РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2018Справа № 910/20662/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомКомунального підприємства "Ватутінськінвестбуд"
ДоПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
Простягнення 137 071,79 грн

Представники сторін:

від позивача: Стовбан Н.І. - представник за дов.;

від відповідача: Калюжний С.С. - представник за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Ватутінськінвестбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до "Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення 121 727,46 грн заборгованості з орендних платежів, пені у розмірі 13 703,54 грн та 3 % річних у розмірі, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору № 880-1507 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 30.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем вимог чинного законодавства та умов договору № 880-1507 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 30.03.2017 в частині здійснення оплати орендних платежів у обсязі та строки, що визначені вказаним правочином.

Ухвалою суду від 24.11.2017 було порушено провадження у справі № 910/20662/17 та призначено її до розгляду на 26.12.2017.

22.12.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

22.12.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній проти позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на відсутність заборгованості по договору № 204-1507 від 28.09.2012, а також відповідач зазначив, що нарахування орендної плати неможливо здійснювати відповідно до умов договору № 880-1507.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 законної сили Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, вирішено розгляд справи № 910/20662/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 16.01.2018.

15.01.2018 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

16.01.2018 в судовому засіданні судом було вирішено відкласти підготовче засідання у справі на 09.02.2018 о 12:50 год. Позивачу надано строк, не пізніше п'яти днів з моменту отримання відзиву від відповідача для подання до суду відповіді на відзив у порядку, передбаченому статтею 166 Господарського процесуального кодексу України; зобов'язано надати до суду докази направлення відповідей на відзив відповідачу. Відповідачу надано строк, протягом п'яти днів з моменту отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення щодо відповіді на відзив у порядку, передбаченому статтею 167 Господарського процесуального кодексу України; зобов'язано надати до суду докази направлення заперечення позивачу.

01.02.2018 до канцелярії суду позивачем було подано відповідь на відзив.

09.02.2018 відповідачем було подано письмові заперечення на відповідь на відзив.

09.02.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 26.02.2018.

В судовому засіданні 26.02.2018 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.02.2018 судом оголошено перерву до 12.03.2018.

12.03.2018 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів , які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 12.03.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2012 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація (орендодавець), комунальне підприємство "Ватутінськінвестбуд" (балансоутримувач) та Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (орендар) уклали договір оренди № 204-1507 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір № 204-1507 від 28.09.2012), відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського Миколи, 75/2 для розміщення відділення ПАТ "Державний ощадний банк України".

Відповідно до п. 2.1 договору , об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 149,50 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі комунального підприємства (далі - КП) "Ватутінськінвестбуд".

Пунктом 3.1 договору, встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 21 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250, та визначеної в додатку №1 до договору на дату його підписання, за перший місяць оренди становить без ПДВ: 36 грн 60 коп. за 1 кв. м орендованої площі, що в цілому складає 5 471 грн 70 коп.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 3.4. договору, визначено, що додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління КП "Ватутівськінвестбуд", починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі про повернення об'єкта оренди.

У п. 9.1 договору, зазначено, що він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01 квітня 2012 року до 30 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 9.2 договору, усі зміни та доповнення до нього оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Згідно з п. 9.7 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна від 28.09.2012, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення за договором № 204-1507 від 28.09.2012.

Додатковою угодою № 1 від 17.05.2013 строк дії договору № 204-1507 від 28.09.2012 сторони продовжили до 29.09.2015.

У зв'язку з закінченням терміну дії договору № 204-1507 від 28.09.2012, з метою продовження договірних відносин, 17.08.2015 КП "Ватутінськінвестбуд" надіслало на адресу відповідача лист №102/46-868 про необхідність проведення незалежної оцінки майна та надання заяви до орендодавця щодо свого волевиявлення стосовно подальшого продовження договірних відносин.

Відповідач провів незалежну оцінку майна, отримав висновок про вартість майна та подав до орендодавця - Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 24.11.2015 заяву про продовження договору оренди нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва № 204-1507 від 28.09.2012, термін дії якого закінчився, як зазначено у заяві, 28.09.2015.

На підставі вищевказаних документів, КП "Ватутінськінвестбуд" був зроблений розрахунок орендної плати відповідно до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, який з супровідним листом №102/46-1369 від 07 грудня 2015 року був направлений відповідачу.

Вказаний розрахунок відповідач залишив без розгляду, у зв'язку з чим 01.02.2016 позивач листом №102/46-99 повідомив відповідача про необхідність з лютого 2016 року сплачувати неустойку в подвійному розмірі орендної плати, що є правовим наслідком неповернення майна у зв'язку з припиненням договору № 204-1507 від 28.09.2012.

Водночас, як свідчать наявні документи, після закінчення терміну дії договору № 204-1507 від 28.09.2012 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація розглядала заяву позивача від 24.11.2015 про продовження договору оренди, свідченням чого є прийняття останньою відповідних розпоряджень про продовження договору оренди на новий термін - 28.04.2016 № 252 та 23.02.2017 № 88. Ці розпорядження приймались на підставі рішень постійної комісії Київської міської ради з питань власності щодо продовження договірних відносин стосовно орендованого відповідачем майна - від 22.03.2016 та від 24.01.2017.

30.03.2017, на підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 88 від 23.02.2017, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (орендар), Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація (орендодавець), КП "Ватутінськінвестбуд" (балансоутримувач) підписали додаткову угоду № 4 від 30.03.2017 до договору оренди № 204-1507 від 28.09.2012. Сторони домовились внести зміни до договору № 204-1507 від 28.09.2012, виклавши його в новій редакції та присвоїти новий номер 880.

Цього ж дня (30.03.2017) Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (орендар), Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація (орендодавець), КП "Ватутінськінвестбуд" (балансоутримувач) уклали договір № 880-1507 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду (далі - договір № 880-1507), згідно з яким орендар отримав в орендне користування нежитлове приміщення загальною площею 149,50 кв. м. за адресою: вул. Закревського Миколи, 75/2, з терміном дії до 28.09.2018 (пункт 9.1 договору № 880-1507).

Згідно з пунктом 3.1 договору № 880-1507 орендна плата становить за базовий місяць 14 646,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.2 договору № 880-1507 передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 3.5 договору № 880-1507, додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Умовами п. 3.6 договору № 880-1507 визначено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до пунктів 3.7 та 4.2.3 договору № 880-1507, відповідач зобов'язаний своєчасно - щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця, сплачувати орендну плату.

Згідно з пунктом 9.1 договору № 880-1507, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28 вересня 2018 року. Термін дії договору подовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань шляхом укладання додаткових угод. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення цього договору, а саме з 30 вересня 2015 року.

За приписами п. 2.4 договору № 880-1507, орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди у термін, указаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об'єкта.

Відповідний акт усіма сторонами договору № 880-1507 підписано 30.03.2017, у якому зазначено про передачу орендодавцем (Деснянською районною в місті Києві державна адміністрацією) відповідачу нежитлового приміщення загальною площею 149,50 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Закревського Миколи, 75/2, а також те, що останній користувався цим приміщенням на умовах цього договору з 30.09.2015.

З вересня 2015 року по квітень 2017 року відповідачем оплата за користування майном здійснювалась шляхом перерахування на рахунок позивача коштів, розмір яких визначався останнім у платіжних вимогах-дорученнях. Підставою для сплати коштів у вказаних документах сторони зазначали договір № 204-1507 від 28.09.2012. Щомісячні акти прийому-здачі виконаних робіт, які підписані сторонами у вказаний період, також містять посилання на договір № 204-1507 від 28.09.2012. Всього за цей період було сплачено 237 311,59 грн. Розмір плати сторони визначали, виходячи з умов договору № 204-1507 від 28.09.2012.

Ці обставини сторони визнають і вони, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

У зв'язку із укладенням сторонами договору № 880-1507, позивач здійснив донарахування орендної плати, починаючи з 30.09.2015 по квітень 2017 року, в розмірі, передбаченому пунктом 3.1 договору № 880-1507, з урахуванням сплачених відповідачем платежів, на суму 121 727,46 грн.

Вирішуючи правомірність цього нарахування суд виходить з такого.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулює Закон України від 10.04.1992, № 2269-XII "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон).

Підставою виникнення відносин оренди, які є цивільними відносинами, є такий юридичний факт як договір, з якого виникають права та обов'язки учасників цих правовідносин.

Договір оренди державного або комунального майна є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким, поряд з Законом, регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Однією з особливостей договору оренди державного або комунального майна є строковість. Термін оренди є однією з істотних умов відповідних договорів (ст. 10 Закону).

Закінчення строку, на який було укладено договір, має наслідком його припинення, якщо договір не було продовжено сторонами.

Як Цивільним кодексом України, так і Законом передбачена можливість продовження строку договору оренди шляхом вчинення сторонами після закінчення терміну договору дій щодо користування майном та прийняття такого користування.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону, в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами договору є особи, які погодились на обов'язковість для них договору і для яких він є чинним.

Отже, необхідною умовою застосування порядку продовження терміну дії договору, передбаченого ч. 2 ст. 17 Закону, є відсутність вказаної вище заяви сторони договору. Дана заява може бути подана як до закінчення строку договору, так і після його закінчення, однак, не пізніше одного місяця після закінчення.

Лист позивача (який є стороною за договором № 204-1507 від 28.09.2012) від 17.08.2015 про необхідність проведення незалежної оцінки майна та надання заяви до орендодавця щодо свого волевиявлення стосовно подальшого продовження договірних відносин, має характер пропозиції продовження договірних орендних відносин на інших умовах, зокрема, щодо ціни оренди, а тому, у розумінні ч. 2 ст. 17 Закону, є заявою про зміну умов договору № 204-1507 від 28.09.2012. Вчинення вказаної дії позивачем свідчить про відсутність правових підстав для застосування до договору № 204-1507 від 28.09.2012 порядку продовження строку договору оренди, передбаченого ч. 2 ст. 17 Закону.

Таким чином, строк договору № 204-1507 від 28.09.2012 закінчився 29.09.2015 і не продовжено. Про вказану обставину також свідчить лист позивача від 01.02.2016 № 102/46-99 про необхідність з лютого 2016 року сплачувати неустойку в подвійному розмірі орендної плати, що є правовим наслідком неповернення майна у зв'язку з припиненням договору № 204-1507 від 28.09.2012.

Та обставина, що позивач з вересня 2015 року по квітень 2017 року у платіжних вимогах-дорученнях та в актах прийому-здачі виконаних робіт послуг зазначав реквізити договору № 204-1507 від 28.09.2012 не спростовує тих правових наслідків, які пов'язані з надсиланням заяви (лист позивача від 17.08.2015) про зміну умов договору № 204-1507 від 28.09.2012. Оскільки законодавством безоплатного користування комунальним майном не передбачено, ці дії можуть тільки свідчити про облік фінансових та бухгалтерських операцій, та не змінюють тих юридично значимих дій, з якими закон пов'язує виникнення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

За загальним правилом договір набирає чинності з моменту його укладення ( ч. 2 ст. 631 України).

Водночас, за приписами ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закон не містить обмежень щодо підстав виникнення даних відносин, на які можуть бути поширені сторонами умови укладеного договору.

Саме таким чином реалізується така засада цивільного законодавства як свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Одним із проявів свободи договору є не лише вільне укладення договору, а й розірвання та зміна його умов за їх згодою.

Отже, поширення сторонами умови укладеного договору на відносини, що виникли до його укладення, є логічним продовженням свободи договору сторін на вступ у договірні відносини та визначення змісту договору.

З огляду на викладене та оскільки пунктом 9.1 договору № 880-1507 визначено що, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення цього договору, а саме - з 30 вересня 2015 року, то до відносин сторін у цей період підлягають застосуванню умови договору № 880-1507, у тому числі і щодо ціни оренди.

Оскільки до квітня 2017 року мало місце фактичне користування відповідачем майном, визначений п. 2.4 договору № 880-1507, момент вступу у строкове платне користування об'єктом оренди, як момент підписання акту приймання-передачі об'єкта стосується виключно виконання договору № 880-1507.

Таким чином, доводи позивача про те, що у відповідача виник обов'язок оплати з 30 вересня 2015 року по квітень 2017 року орендної плати у розмірі, встановленому договором № 880-1507, є обґрунтованими. Різниця між сплаченими відповідачем коштами та коштами, які підлягали оплаті виходячи з умов договору № 880-1507, становить 121 727,46 грн.

Визначаючи строк сплати цих коштів слід керуватись положеннями договору № 880-1507, які врегульовують строк сплати орендних платежів - 15 число поточного місяця (п. 3.7 договору № 880-1507). Обов'язок сплати вартості користування майном у розмірі, передбаченому договором № 880-1507, виник після його укладення, а тому, за умовами договору № 880-1507, є простроченим з 16 квітня 2017 року. Визначення позивачем дати прострочення як 16 травня 2017 року є його правом, яке жодним чином не обмежує обов'язки відповідача.

Своєчасне внесення орендної плати за користування майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 121 727,46 грн. донарахувань орендних платежів є обґрунтованими та нормативно доведеними, а отже підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Згідно з п. 6.2 договору № 880-1507, за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. При цьому даний шестимісячний строк визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Позивач заявив до стягнення з відповідача 13 703,51 грн. пені за період з 16.05.2017 по 26.10.2017.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, наявного прострочення здійснення орендних платежів, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 13 703,51 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 640,82 грн. Здійснивши перерахунок 3 % річних з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті орендної плати, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001, ) на користь комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд" (місцезнаходження: вул. Електротехнічна, 11, м. Київ, 02217, ) 121 727,46 грн. боргу, 13 703,51 грн. пені, 1 640,82 грн. 3% річних та 2 056,08 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно ч.1 ст. 256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено

14.03.2018

Суддя Спичак О.М.