ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Справа № 923/29/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Клецман Ігоря Наумовича, місцезнаходження: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1

до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Богданової Лілії Олександрівни, місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_2

Відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», місцезнаходження: 03134, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ідентифікаційний код: 00039002

про зобов'язання повернути майно

за участю представників сторін:

від позивача - Єрашов І.Є., представник за довіреністю від 21.06.2017 року

від відповідача-1 - не прибув

від відповідача-2 - Афанасєва Ж.Л., представник за довіреністю № 09/12/258 від 14.06.2017 року.

Фізична особа підприємець Клецман Ігор Наумович (далі-Позивач) звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Богданової Лілії Олександрівни (далі-Відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі-Відповідач-2), в якому просить зобов'язати останніх повернути йому, передане Відповідачу-1 за договором суборенди № 15 від 06.10.2014 року, обладнання для реалізації напоїв, а саме:

- охолоджувач «Тайфун-90» у кількості 1 шт., вартістю 5000 грн.;

- головку роздавальну у кількості 3 шт., вартістю 1350 грн.;

- редуктор у кількості 1 шт., вартістю 500 грн.;

- штуцер гайку у кількості 6 шт., вартістю 150 грн.;

- кран у кількості 2 шт., вартістю 500 грн.

- краплезбиральник у кількості 1 шт., вартістю 100 грн.;

- піногасник у кількості 1 шт., вартістю 2240 грн.;

- колону у кількості 1 шт., вартістю 500 грн.;

- кег 50 л тара поворотна у кількості 2 шт., вартістю 6000 грн.

У позовній заяві, зазначає, що на підставі договору суборенди №15 від 06.10.2014 року Відповідачу-1, у користування було передане вищевказане обладнання, однак умови даного договору Відповідач-1 належним чином не виконувала, та оплату за користування орендованим майном не здійснювала. У квітні 2017 року Позивачу стало відомо про наявність у Відповідача-1 заборгованості перед Відповідачем-2, яка, згодом, на підставі рішення Господарського суду Херсонської області №923/298/17 від 01.06.2017 року була стягнута із Відповідача-1, а вищевказане обладнання, в рамках виконавчого провадження про примусове стягнення з Відповідача-1 заборгованості, було виставлено на продаж. Враховуючи порушення Відповідачем-1 умов договору суборенди, Позивачем було прийнято рішення про одностороннє його розірвання та висунуто вимогу до Відповідачів 1 та 2 про повернення вищевказаного обладнання, яку останніми не виконано.

Позовні вимоги, з посиланням на положення ст. ст. 188, 193, 291 ГК України, ст. ст. 610-612, 785 ЦК України обґрунтовані обов'язком Відповідачів, у разі припинення договору суборенди, повернути майно, що передавалося за цим договором.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.02.2018 року. Розгляд справи, на підставі ст. ст. 12, 247 ГПК України здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження.

Справу розглянуто в судовому засіданні 06.03.2018 року, в межах строку, визначеного ст. 248 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, зазначених у позові підтримав, та просив його задовольнити.

Представник Відповідача-2 проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Письмовий відзив на позовну заяву останнім надано не було, однак в судовому засіданні представник Відповідача-2 повідомила про безпідставність вимог до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», зазначивши, що в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Господарського суду Херсонської області №923/298/17 від 01.06.2017 року, арешт на вищевказане обладнання не накладався, на продаж воно не виставлялось. Спірне обладнання в заставу, як забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 перед ними, не передавалось. Рішенням Господарського суду Херсонської області №923/298/17 від 01.06.2017 року стягнуто на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з фізичної особи-підприємця Богданової Лілії Олександрівни заборгованість за договором оренди частини нежитлового приміщення від 17.11.2014, який між сторонами розірвано.

Відповідач-1 в судове засідання свою явку не забезпечила. Ухвала про відкриття провадження, яка направлялася за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася на адресу суду із відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, Відповідач-1 вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом подати відзив на позовну заяву Відповідач-1, у строки, встановлені судом, не скористалася.

В зв'язку з неявкою Відповідача-1, представник Позивача, посилаючись на неможливість розгляду справи за її відсутності, просив розгляд справи відкласти та визнати явку Відповідача-1 в наступне судове засідання обов'язковою.

Однак, у задоволенні клопотання представника Позивача було відмовлено, а справу, виходячи із змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, було розглянуто за відсутності Відповідача-1, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, за поданими доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача-2, дослідивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

23.06.2014 року за Договором суборенди від 23.06.2014 року (а.с. 56) Позивачу (суборендарю за цим договором) передано орендарем ТОВ «Дистриб'юторська компанія «Руслана» обладнання на підставі акту приймання-передачі (а.с. 57) в тимчасове платне користування.

Також, в розділі 1 цього Договору зазначено, що власником обладнання є ПАТ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим». Право орендаря самостійно передавати без згоди власника обладнання в тимчасове платне користування третім особам у суборенду передбачено п.3.4 Договору оренди № 210 від 02.06.2014 р., укладеним між ТОВ «Дистриб'юторська компанія «Руслана» та ПАТ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим». Пункт 1.6 Договору містить обмеження на передачу обладнання, переданого за цим Договором, на умовах дарування, лізингу чи іншого користування третім особам.

06.10.2014 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено договір суборенди обладнання № 15 (далі - Договір) (а.с. 11).

За умовами п. 1 даного Договору, Позивач зобов'язався передати Відповідачу-1 у тимчасове оплатне користування (суборенду) обладнання згідно Додатку до Договору.

Відповідно до розділу 2 Договору, передача обладнання в суборенду здійснюється на підставі акту приймання-передачі (Додаток 2) та довіреності. До обладнання додається технічна документація та інші документи.

Розділом 3 Договору передбачені обов'язки суборендаря, зокрема, створити умови для встановлення обладнання, прийняти обладнання від орендаря, зафіксував факт приймання підписом та печаткою на акті приймання-передавання, надати орендарю довіреність. Орендар зобов'язаний встановити обладнання відповідно до Додатку 1 (на обороті а.с. 11). 06.10.2014 р. охолоджувальне та торгівельне обладнання встановлене суборендареві ФОП Богданова Л.О. за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 94.

Пунктом 5.2. Договору визначено право Позивача в односторонньому порядку розірвати Договір та вилучити обладнання, письмово попередивши про це суборендатора (відповідача-1), не пізніше, ніж за 14 календарних днів до ймовірної дати розірвання Договору.

Також, 06.10.2014 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено договір купівлі продажу партії товарів №15 (а.с. 12), відповідно до умов якого продавець (Позивач) передає у власність покупцю (Відповідачу-1) партію товарів, які покупець зобов'язаний прийняти та оплатити. Приймання-передання кожної партії товарів здійснюється на підставі видаткової накладної, підписаної сторонами. Найменування, асортимент, кількість, ціна, загальна вартість товарів зазначається в накладній, яка є частиною цього договору. Відповідно до п. 4.7., 1 раз на місяць сторонами складається акт звірки розрахунків за цим Договором.

Так, за договором №15 від 06.10.2014 р. позивач (постачальник) передав, а відповідач-1 (покупець) отримав: головку роздавальну у кількості 1 шт., вартістю 450 грн. та штуцер гайку у кількості 2 шт., вартістю 25 грн./шт. на суму 50 грн., на підставі видаткової накладної (на комісію) № 1563 від 07.10.2014 року (а.с. 49); охолоджувач «Тайфун» у кількості 1 шт., вартістю 5000 грн., на підставі видаткової накладної (на комісію) № 3147 від 21.11.2015 року (а.с. 50); штуцер гайку у кількості 4 шт., 25 грн./шт. на суму 100 грн., редуктор у кількості 1 шт., вартістю 500 грн., колону Золото 3 с.л., у кількості 1 шт., вартістю 500 грн., кран, у кількості 3 шт., вартістю 250 грн./шт. на суму 750 грн., головку роздавальну у кількості 2 шт., вартістю 450 грн./шт., на суму 900 грн., на підставі видаткової накладної (на комісію) № 1622 від 21.10.2014 року (а.с. 51); краплезбиральник у кількості 1 шт., вартістю 100 грн., на підставі видаткової накладної (на комісію) № 1643 від 29.10.2014 року (а.с. 52); піногасник у кількості 1 шт., вартістю 2240 грн., на підставі накладної б/н від 21.11.2014 року (а.с. 53); Полтава пиво Кег 50л. «Жигулівське» у кількості 1 шт., вартістю 540 грн., на підставі видаткової накладної № 1859 від 25.07.2015 року (а.с. 54), Полтава пиво Кег 50л «Жигулівське» у кількості 1 шт., вартістю 540 грн., на підставі видаткової накладної № 1811 від 23.07.2015 року (а.с. 55). За накладними № 1859 від 25.07.2015 та № 1811 від 23.07.2015 повернуто постачальнику тару Кеги 50л у кількості 1 шт., вартістю 3000 грн., відповідно.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.06.2017 р. у справі №923/298/17 задоволено вимоги Відповідача-2 щодо стягнення з Відповідача-1 заборгованості за договором оренди від 17.11.14 р. частини нежитлового приміщення, загальною площею - 72,96 кв.м., що розташоване на першому поверсі триповерхової будівлі за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, буд. 94. (а.с. 59). 02.11.2017 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення у справі №923/298/17 (а.с. 60).

У зв'язку із невиконанням Відповідачем-1 умов Договору суборенди, Позивачем 18.07.2017 року за вих. № 20 (а.с. 26), на адресу Відповідача-1 направлено повідомлення про розірвання договору та вимога повернути йому обладнання, передане в межах даного Договору. Також, для підписання, направлена Додаткова угода до Договору від 02.08.2017 року (а.с. 27-28) щодо узгодження умов розірвання договору та повернення обладнання.

Однак, додаткова угода Відповідачем-1 не підписана, обладнання у встановлені строки не повернуто.

06.11.2017 року Позивач за вих. № 21 (а.с. 30) повторно звернувся до Відповідача-1 із вимогою про повернення обладнання, яке залишилося без задоволення.

З вимогою про повернення обладнання Позивач неодноразово звертався до Відповідача-2 власника орендованого приміщення за адресою м. Херсон, вул. Комкова, буд. 94 (а.с. 21-25, 29, ). Однак звернення Позивача залишились без відповіді.

08.12.2017 року та 14.12.2017 року Позивачем зафіксовано, що передане Відповідачу-1 обладнання знаходитися за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 94, про що складено акти (а.с. 32-33).

Невиконання Відповідачами вимог Позивача про повернення обладнання зумовило звернення останнього із цим позовом.

Так, між Позивачем та Відповідачем-1 06.10.2014 р. укладено договір суборенди обладнання № 15 та договір купівлі продажу партії товарів №15.

Правовідносини сторін, що виникли на підставі договору суборенди обладнання №15 врегульовано нормами параграфу 5 глави 30 ГК України та параграфу 1 глави 58 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 774 ЦК України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За положеннями ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У статті 761 ЦК України зазначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Умовою передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) є згода наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 774 ЦК України.

Статтею 188 ГК України встановлений порядок зміни та розірвання господарських договорів. Відповідно до якого зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Правовідносини сторін, що виникли на підставі договору купівлі продажу партії товарів №15 врегульовано нормами параграфу 1 глави 30 ГК України та параграфу 3 глави 54 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1,2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, всупереч наведеним правовим нормам, позивачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено та не підтверджено як право передавати обладнання в суборенду, враховуючи обмеження, що міститься у п. 1.6. Договору суборенди від 23.06.2014 року, укладеного між Позивачем та ТОВ «Дистриб'юторська компанія «Руслана», так і факт передачі спірного обладнання Відповідачу-1 на умовах укладеного договору суборенди №15 від 06.10.2014 р. Позивачем суду не надано акт приймання-передачі обладнання в суборенду, який є додатком 2 до договору суборенди №15 від 06.10.2014 р. та не підтверджено, що він взагалі складався.

Судом не беруться до уваги посилання Позивача, що долучені до матеріалів справи накладні є доказами отримання Відповідачем-1 обладнання за договором суборенди №15 від 06.10.2014 р., оскільки між сторонами також укладено і договір купівлі продажу партії товарів №15.

Так, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями (далі - Закону №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону № 996, первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Оскільки накладні містять інформацію про отримання/передачу товарів або послуг і по суті завершують купівлю-продаж між продавцем і покупцем, то вони підтверджують саме належне виконання договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу та не можуть доводити передачу майна в суборенду.

Таким чином, не доведення Позивачем як права передавати обладнання в суборенду так і факту передачі спірного обладнання Відповідачу-1 на умовах укладеного договору суборенди №15 від 06.10.2014 р. унеможливлює задоволення позовних вимог до Відповідача-1 про зобов'язання повернути обладнання для реалізації пиво безалкогольних напоїв на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України.

Щодо вимог про зобов'язання повернення обладнання для реалізації пиво безалкогольних напоїв, заявлених до Відповідача-2, суд зазначає про їх безпідставність, оскільки жодними доказами Позивачем не доведено, а Відповідачем-2 в судовому засіданні спростовано обставини, що зумовили відповідне звернення. Так, Відповідачем-2 наголошено на відсутності правовідносин з Позивачем та заперечено як передання обладнання в заставу, так і звернення стягнення на майно в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 01.06.2017 р. у справі №923/298/17.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Позивачу у задоволенні позовних вимог про зобов'язання повернути обладнання для реалізації пиво безалкогольних напоїв.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, п. п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Клецман Ігоря Наумовича про зобов'язання Фізичної особи-підприємця Богданової Лілії Олександрівни та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» повернути обладнання для реалізації пиво безалкогольних напоїв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко