ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/996/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Богатиря К.В.

Суддів: Лашина В.В., Мишкіної М.А.

Секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» - адвокат Ревенко О.В., за довіреністю;

від РВ ФДМ України по Миколаївській області - Стасюк О.Д., за довіреністю;

від ТОВ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» - адвокат Проценко О.М., за довіреністю;

від Міністерства інфраструктури України - адвокат Ревенко О.В., за довіреністю;

Інші представники учасників справи в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року (суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.; дата складання повного тексту: 19.12.2017; час і місце оголошення рішення: 13.12.2017 о 12:49 год., 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань № 805 (2))

по справі № 915/996/17

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до відповідачів:

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ»

за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Міністерство інфраструктури України

2. Державне підприємство «Миколаївській морських торгівельний порт»

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Назарова Оксана Сергіївна

про визнання недійсним договору оренди

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулося до Господарського суду Миколаївської області (далі - ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії) з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (далі - РВ ФДМ України по Миколаївській області) та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» (далі - ТОВ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерства інфраструктури України (на стороні позивача), Державне підприємство «Миколаївській морських торгівельний порт» (на стороні позивача) та Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Назарова Оксана Сергіївна (на стороні відповідачів), в якому просило суд визнати недійсним Договір оренди державного нерухомого майна № РОФ-864, укладеного 03 грудня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст.ст. 203, 215, 227, 228, 232, 234 ЦК України та мотивований тим, що спірний Договір оренди державного нерухомого майна укладений з порушенням вимог чинного законодавства та створює неправомірну правову підставу користування майном, що не дозволяє позивачу виконати затверджений план розвитку порту.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року по справі № 915/996/17 (суддя Коваль С.М.) відмовлено ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення у зв'язку з недоведеністю позивачем права на визнання Договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-864 від 03.12.2015 недійсним, оскільки ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» не є стороною Договору, ані балансоутримувачем, ані власником майна, ані органом, уповноваженим управляти відповідним майном, що є предметом оспорюваного Договору. Посилання позивача на те, що оспорюваний договір оренди не дозволяє позивачу виконати затверджений план розвитку порту не підтверджено належними доказами.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року по справі № 915/996/17 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на те, що суд першої інстанції не повно та не всебічно розглянув справу, оскільки взагалі не зробив висновків щодо відповідності/невідповідності оскаржуваного договору вимогам ст. 203 ЦК України.

Крім того, скаржник вважає висновки, які викладені в оскаржуваному рішенні щодо неналежності позивача такими, що не відповідають обставинам справи, а також наявне неповне з'ясування обставин справи щодо наявності не лише суб'єктивного права у позивача, але і охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Зокрема, апелянт зазначає, що спірний договір порушує його права та інтереси, та у випадку задоволення позову та визнання Договору недійсним вони будуть відновлені, а саме: будуть відсутні перешкоди у будівництві перевантажувального комплексу, реалізації плану розвитку порту, реалізації прав та цілей утворення ДП «Адміністрація морських портів України», визначених Законом України «Про морські порти України».

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

В письмових поясненнях, Міністерство інфраструктури України просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії; рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року по справі № 915/996/17 скасувати; прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до яких Міністерство інфраструктури України погоджується з доводами апеляційної скарги, а також зазначає, що оспорюваний Договір порушує інтереси Держави, оскільки він створює перешкоди в реалізації Плану розвитку Миколаївського морського порту.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» заперечує проти доводів ДП «Адміністрація морських портів України» та просить залишити рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року по справі № 915/996/17 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи його законим та обґрунтованим.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09 січня 2018 року колегією суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Лашина В.В., відкрито апеляційне провадження по справі № 915/996/17 за апеляційною скаргою ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2017; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз'яснено учасникам справи про їх право не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15 січня 2018 року справу № 915/996/17 призначено до розгляду на 12 лютого 2018 року о 11:30 год.

В зв'язку з перебуванням судді-члена колегії Аленіна О.Ю. у відпустці, по справі № 915/996/17 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи від 12.02.2018, яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2018 розподілена складу колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Лашин В.В., Мишкіна М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року справу № 915/996/17 прийнято до провадження у зміненому складі суддів.

В судовому засіданні від 12 лютого 2018 року по справі оголошено перерву щодо розгляду апеляційної скарги до 12 березня 2018 року о 12:30 год.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року по справі № 915/996/17 повідомлено сторін про призначення справи до розгляду на 12 березня 2018 року о 12:30 год.

В судове засіданні 12 березня 2018 року представник ДП «Миколаївській морських торгівельний порт» (третя особа на стороні позивача) та представник Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Назарової Оксани Сергіївни (третя особа на стороні відповідача) не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Оскільки зазначені вище особи не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутністю уповноважених представників ДП «Миколаївській морських торгівельний порт» (третя особа на стороні позивача) та Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Назарової Оксани Сергіївни (третя особа на стороні відповідача).

Заяви та клопотання сторонами до суду не заявлялись.

Вислухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судовою колегією встановлено, що 03 грудня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» укладено Договір оренди державного нерухомого майна № РОФ-864, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївській морський торговельний порт», посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою Оксаною Сергіївною за реєстровим № 1189.

У серпні 2017 року адміністрація Миколаївського морського порту дізналась про наявність вказаного Договору оренди, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та ТОВ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ» на думку позивача виключно для того, щоб останній мав правову підставу не звільняти складські площі.

При цьому позивач вважає, що спірний договір порушує інтереси та права адміністрації Миколаївського морського порту, оскільки укладений без додержання законодавства та створює неправомірну правову підставу користування майном, що не дозволить на майбутнє реалізувати адміністрації Миколаївського морського порту затверджений «План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023), та довгострокову (до 2028) перспективу».

Крім того, вищевказаний Договір було вчинено без дотримання процедури передбаченої ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зокрема не було одержано погодження Міністерства інфраструктури України, як уповноваженого органу управління. Не було опубліковано оголошення про проведення конкурсу, а також не було додержано приписів ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» щодо оцінки об'єкта оренди. Сторони застосували оцінку станом на 31.12.2012, звіт про яку втратив чинність. Укладення спірного Договору оренди від 03.12.2015 відповідач-1 провадив за попередньою злочинною домовленістю з відповідачем-2, оскільки Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області не видавався наказ про укладення Договору, що є підставою у відповідності до ч. 1 ст. 232 ЦК України визнати договір недійсним.

З огляду на вищевказані обставини Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулося до господарського суду із відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.

Розглянувши дану справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права і охоронюваного законом інтересу позивача, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судовою колегією, позивач обґрунтовує своє нібито порушене право тим, що майно - предмет нотаріально посвідченого Договору оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 р. - знаходиться в тилу причалу № 8, який будується ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії, та в подальшому планується його використання при реалізації проекту «План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018 р.), середньо- (до 2023 р.) та довгострокову (до 2038 р.) перспективу (надалі - «План розвитку морського порту»).

Відтак, на думку ДП «Адміністрація морських портів України», спірний Договір оренди порушує права і інтереси останнього, оскільки створює неправомірну підставу користування майном, що не дозволить позивачу виконати в майбутньому затверджений План розвитку морського порту.

Однак, судова колегія вважає, що відсутнє порушення прав та інтересів ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії у зв'язку із укладенням оспорюваного Договору оренди, а відповідно, у зазначеного суб'єкта відсутнє право на звернення до суду із позовними вимогами про визнання його недійсним з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір оренди державного нерухомого майна № РОФ-864 від 03.12.2015 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ». Балансоутримувачем майна переданого в оренду є Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт».

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - відкриті складські площі (інв. № 63202 - літера на плані технічного паспорту III, площею 5051,0 кв.м; інв. № 63203 - літера на плані технічного паспорту IV, площею 400,0 кв.м; інв. № 63204 - літера на плані технічного паспорту № V, площею 8500,0 кв.м), загальною площею 13951,0 кв.м, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17 (надалі - «Об'єкт оренди»).

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що Орендодавець зобов'язаний передати Орендарю в оренду Майно згідно з цим Договором оренди за Актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором (п. 7.1).

Оскільки на момент підписання оспорюваного Договору оренди був також чинний інший Договір оренди та майно (Об'єкт оренди) було вже передано Товариству відповідно до Акту приймання-передавання від 01.03.2010, то Сторони погодили, що факт передачі майна за укладеним Договором оренди підтверджується Актом приймання-передавання від 01.03.2010 року (Додаток 2 до оспорюваного Договору оренди).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.09.2017 по справі № 910/12961/17 Договір оренди № РОФ-864 від 03 грудня 2015 року пролонговано строком до 03 грудня 2020 року (відповідно до пункту 10.4 Договору оренди та частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна»).

Як встановлено судовою колегією, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного Підприємства «Адміністрація морських портів України» не є ані стороною Договору, ані балансоутримувачем спірного майна.

Положеннями статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочинну прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 1 ГПК України (в редакції, яка була дійсна на момент винесення оскаржуваного рішення) встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ч. 2 ст. 21 ГПК України (в редакції, яка була дійсна на момент винесення оскаржуваного рішення) визначено, що позивачами є перелічені в ст. 1 ГПК України суб'єкти, що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За змістом ст. 2 ГПК України (в редакції, яка була дійсна на момент винесення оскаржуваного рішення) зазначено, господарський суд порушує провадження у справі за позовами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 2.10 постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК України. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках -прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цеп правочин.

Таким чином, коло заінтересованих осіб має з'ясовуватися судом в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Звертаючись із позовом про визнання договору недійсним, заінтересована особа (яка не є стороною договору) повинна довести наявність конкретного майнового інтересу в оспорюваному договорі, а також навести суду конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. Тобто, Позивач повинен доводити не тільки наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а в першу чергу - обставини, за якими спірні правочини, стороною яких він не є, порушують його законні права та/або інтереси.

З огляду на наведене позивачем не доведено того, що його права або охоронювані законом інтереси порушені укладенням між відповідачами оспорюваного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що саме на тій земельній ділянці, де розташовано орендоване майно, відповідно до Плану розвитку морського порту передбачається розміщення певних об'єктів будівництва.

Крім того, згідно Плану розвитку морського порту заплановано «будівництво універсального перевантажувального комплексу на запроектованому причалі № 8» (Том 1, а.с. 31), а спірне майно знаходиться в тилу причалу № 8, що вбачається зі Схеми морського порту Миколаїв (Том 1, а.с. 75).

Між тим План розвитку морського порту не передбачає необхідності розірвання або припинення існуючих договорів оренди, в тому числі, оспорюваного Договору оренди; передачу Міністерством інфраструктури України, що є органом управління майна, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є предметом оспорюваного Договору оренди.

При цьому, матеріали справи не містять доказів затвердження Інвестиційного проекту, на підставі якого можна було реалізувати в майбутньому зведений План розвитку морського порту, у тому числі, дозволів на будівництво, проектної документації, тощо.

Частиною 1 статті 74 ГПК України в редакції, яка є чинною з 15.12.2017 встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Редакцією ст.ст. 33, 34 ГПК України, яка діяла станом на день подання позову до суду та на день винесення судом оскарженого рішення, передбачалося наступне:

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак позивач не довів належними та допустимим доказами порушень спірним Договором його прав або охоронюваних законом інтересів.

Крім того, у розумінні ст. 9 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» органом, уповноваженим управляти майном, що є предметом оспорюваного Договору оренди № РОФ - 864 від 03.12.2015, є Міністерство інфраструктури України.

Таким чином, як вірно зазначено місцевим господарським судом, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», не є стороною Договору, ані балансоутримувачем, ані власником майна, ані органом, уповноваженим управляти відповідним майном, що є предметом оспорюваного Договору оренди № РОФ - 864 від 03.12.2015, а тому не може бути належним позивачем. Доводи ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» стосовно того, що укладення спірного договору оренди заважає йому виконувати в установлені строки погоджений Міністерством інфраструктури України План розвитку морського порту, не обґрунтовані належним чином, оскільки відсутні конкретні документи, що повинні підтверджувати наведені позивачем обставини. Позивач окрім самого Плану розвитку морського порту в редакції 2014, а потім 2016 року, інших доказів не надав. Вказаний План же не передбачає за своїм змістом обставин того, що реконструкція морського причалу № 8 зачіпатиме безпосередньо приміщення, які є предметом оренди спірного договору та знаходяться не на береговій лінії та не на причалі, а на берегу на певній відстані від цього причалу (Схема морського порту Миколаїв є в матеріалах справи з відповідними позначками самого позивача, т. 1 а.с. 75).

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, фактично повторюють його доводи, викладені у позові і яким місцевий суд дав належну оцінку, на переконання колегії суддів вони не доводять помилковість прийнятого місцевим господарським судом рішення, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення та суперечать матеріалам справи. Вказане стосується також доводів скаржника що суд першої інстанції нібито ухилився від розгляду позову по суті та не дав правову оцінку зазначеним порушенням при укладанні спірного договору оренди. Колегія суддів не вбачає порушень процесуального права з боку господарського суду, який відмовив у позові з підстав того, що оспорюваний договір оренди, який є предметом позовних вимог, ніяким чином не зачіпає права та охоронювані законом інтереси позивача. За таких обставин розгляд по суті позовних вимог не відбувається.

За наявності позовних вимог іншої особи, як ось сторона договору, власник майна або особа, уповноважена управляти державним майном, за умов доведеності порушення спірним договором законних прав та інтересів такої особи, позовні вимоги розглядаються по суті з наданням належної правової оцінки Договору оренди № РОФ - 864 від 03.12.2015 на предмет його відповідності нормам цивільного законодавства та наявності достатніх підстав визнання його недійсним.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з таким, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 270, 275 п. 1 ч. 1, 276, 281, 282, 283, 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року по справі № 915/996/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано судом 15.03.2018.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Суддя В.В. Лашин

Суддя М.А. Мишкіна