КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/27203/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Родь А.О.,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: Симон О.Ю.,Твердохлєбов Є.Г.,

від відповідача 3: не з'явився,

від відповідача 4: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р., м. Київ (повний текст складено 08.02.2016р.) у справі №910/27203/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Констеб ЛТД", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД", 3. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробнича фірма "Резерв"

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про визнання права власності на нежилі приміщення загальною площею 3000 кв. м., розташовані у 3 та 4 секціях будівлі за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є власником нерухомого майна: нежилих приміщень 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2009р. у справі №18/142-50/323, а факт реєстрації права власності встановлений відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №29103589 від 23.02.2011р.

Крім того, Позивач посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р. у справі №910/12923/15, яке набрало законної сили 24.09.2015р. відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду, яким договір купівлі-продажу нежилих приміщень 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв.м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, укладений між Позивачем та Відповідачем 1, визнано недійсним, що відповідно не створює будь-яких наслідків для сторін правочину, у тому числі для Відповідача 2 щодо переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у задоволенні позову про визнання права власності на нежилі приміщення загальною площею 3000 кв. м., розташованих у 3 та 4 секціях будівлі за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 1 відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що факт наявності у Позивача права власності на спірне нерухоме майно не доведено належними доказами, а його доводи спростовуються законними судовими рішеннями та запереченнями Відповідачів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд дійшов невірного висновку щодо визнання за Відповідачем 2 права власності на спірне майно, оскільки права покупця на Відповідача 2 переведено за неукладеним договором купівлі-продажу від 27.08.2005р. При цьому, Позивач зазначає, що Відповідачем 2 не набув права власності на спірне майно, оскільки дотепер не здійснив державної реєстрації свого права власності на вказані приміщення згідно з чинним законодавством.

Позивач звертає увагу на те, що останнім було доведено факт наявності права власності на спірне майно, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з підставі недоведеності права власності Позивача на спірне майно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Корсакова Г.В., Станік С.Р. від 25.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2016р.

21.03.2016р. Відповідач 2 подав до суду клопотання про припинення провадження у даній справі, у зв'язку із наявністю рішення між тими ж сторонами і про той же предмет. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено з підстав необгрунтованості. Також суд зазначає, що Відповідач 2 подав до місцевого суду аналогічне клопотання, в задоволенні якого місцевим судом обґрунтовано відмовлено. Підстави такого обґрунтування наведено у оскаржуваному рішенні.

21.03.2016р. ТОВ «Олімп-96» подало до суду клопотання про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки ТОВ «Олімп-96» не доведено належними доказами, що рішенням у даній справі впливає на його права та обов'язки. Крім того, як вбачається із матеріалів у ТОВ «Олімп-96» не виникає ніяких прав чи обов'язків щодо майна, яке є предметом спору у даній справі.

21.03.2016р. Відповідач 2 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач 2 зазначає, що Позивачем не доведено, що останній є власником спірного майна, а тому у задоволенні позовних вимог місцевим судом обгрунтовано відмовлено.

21.03.2016р. Відповідач 2 подав до суду клопотання, в якому просив поставити сторонам наведені у ньому питання та відповіді зазначити у рішенні суду, в задоволенні якого судом відмовлено з підстав необґрунтованості.

21.03.2016р. Відповідач 2 подав до суду клопотання про визначення дійсної вартості спірного майна та стягнення судового збору з Позивача в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/383/16 від 22.03.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, призначено повторний авторозподіл справи № 910/27203/15, відповідно до якого призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Власов Ю.Л., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. апеляційну скаргу справі прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2016р.

22.03.2016р. Відповідач 1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу Позивача задовольнити, оскільки Позивач є єдиним власником спірних приміщень.

22.03.2016р. Відповідач 3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Позивача задовольнити, оскільки Позивач є єдиним власником спірних приміщень.

У судовому засіданні 22.03.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 05.04.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/694/16 від 22.03.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, призначено повторний авторозподіл справи №910/27203/15, відповідно до якого призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Власов Ю.Л., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. скаргу у справі №910/27203/15 прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду на 05.04.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. у справі №910/27203/15 призначено судову експертизу для встановлення вартості спірних нежитлових приміщень з метою обчислення ціни позову та розміру судового збору, провадження у справі зупинено.

До Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/27203/15 з висновком судової експертизи №19556/16-42.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018р. поновлено апеляційне провадження у справі №910/27203/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.02.2018р.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 року у справі №910/27203/15 було порушено (відкрито) апеляційне проводження та призначено справу до розгляду, суд апеляційної інстанції подальший розгляд апеляційної скарги здійснює за правилами Господарського процесуального кодексу України в новій редакції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018р. розгляд справи №910/27203/15 відкладено на 27.02.2018р., залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробнича фірма "Резерв".

27.02.2018р. Відповідач 1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом відмовлено з підстав необґрунтованості та зважаючи на строк, визначений для розгляду даного спору.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача 2, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

14.07.1995р. між Позивачем та Відповідачем 2 було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого нежитлове приміщення 3 та 4 секції загальною площею 3000 кв. м. по Лабораторному провулку, 1, у м. Києві, було передане Відповідача 2 до Позивача як внесок до статутного фонду юридичної особи.

Станом на 27.08.2005р. право власності на будівлю по провулку Лабораторному, 1 в м. Києві було зареєстроване на праві спільної часткової власності за Відповідачем 2 (50/100 частин), Позивачем (42/100 частин) та ТОВ "Олімп-96"(8/100 частин).

27.08.2005р. між Позивачем та Відповідачем 1 укладено договір купівлі-продажу, за яким Позивач зобов'язався передати у власність Відповідача 1 нежилі приміщення загальною площею 3000 кв. м., які розташовані у 3 та 4 секціях будівлі, що знаходиться за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1, а Відповідачч 1 зобов'язався прийняти приміщення і сплатити за них обговорену грошову суму відповідно до умов, визначених цим договором.

Викладені обставини було встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 28.09.2011р. у справі №18/492-40/110-61/20, яке набрало законної сили.

Вказаним рішенням також встановлено, що укладення між Позивачем та Відповідачем 1 договору купівлі-продажу від 27.08.2005р. порушує встановлене законодавством переважне право Відповідача 2 як співвласника перед іншими особами на купівлю приміщень, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 27.08.2005р. та визнання права власності Відповідача 1 на нежиле приміщення 3-ї секції загальною площею 3000 кв. м., які розташовані у м. Києві по провулку Лабораторному 1, судом було відмовлено. Позов Відповідача 2 задоволено повністю. Переведено на Відповідача 2 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.08.2005р. Визнано право власності Відповідача 2 на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1.

10.06.2011р. між Позивачем та Відповідачем 3 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О., згідно з яким Позивач передав у власність Відповідачу 3 нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1 в рахунок виконання вимог за кредитним договором.

13.04.2012р. рішенням Господарського суду міста Києва у справі №5011-62/1814-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2012р., визнано недійсною додаткову угоду від 01.02.2011р. про розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 27.08.2005р., яку укладено між Позивачем та Відповідачем 1. Визнано недійсним іпотечний договір №005-2011-1-1 від 25.02.2011р., укладений між Позивачем та Відповідачем 3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 25.02.2011р. за реєстровим номером 3128. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011р., укладений між Позивачем та Відповідачем 3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 10.06.2011р. за реєстровим номером 8426.

03.04.2013р. рішенням Господарського суду міста Києва №5011-74/12502-2012, яке набрало законної сили 23.05.2013р., задоволено в повному обсязі позовні вимоги Відповідача 2 до Відповідача 3. Вирішено витребувати нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв.м., що складає 42/100 частин будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, з незаконного володіння Відповідача 3, а саме: вилучити нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, у Відповідача 3, та передати вказане нежиле приміщення Відповідачу 2. Задоволено повністю позовні вимоги Відповідача 2 до Відповідача 3 та Відповідача 1, а саме: визнано недійсним договір оренди нежилих приміщень, укладений 25.11.2011р. між Відповідачем 3 та Відповідачем 1.

Задовольняючи позовні вимоги у справі №5011-74/12502-2012, суд виходив з того, що право власності на спірні нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок 1, Відповідач 3 не набув на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.11.2011р., оскільки останній визнано недійсним у судовому порядку, та право власності спірне майно згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2011р. у справі №18/492-40/110-61/20 визнано за Відповідачем 2, який і є власником спірного нерухомого майна.

23.11.2017р. Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали суду від 05.04.2016р. за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи надано висновок №19556/16-42, відповідно до якого станом на 16.10.2015р. дійсна (ринкова) вартість нежилих приміщень загальною площею 3000 м. кв., розташованих у 3 та 4 секціях будівлі за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1, складала (з округленням до тисяч) 60540000,00 грн без урахування ПДВ.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вірно встановлено місцевим судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2009р. у справі №18/142-50/323, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2010р., визнано за Позивачем право власності на частину нежитлових приміщень, які складаються з 3 та 4 секції загальною площею 3000 кв. м., та знаходяться у домоволодінні № 1 по пров. Лабораторному в м. Києві.

Як вбачається з вказаного рішення, підставою для визнання права власності Позивача на вказані приміщення став факт їх передачі Відповідачем 2 як вкладу до статутного капіталу (фонду) Позивача, який був належним чином підтверджений.

На підставі вказаного судового рішення 23.02.2011р. КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" було зареєстровано право власності Позивача на нежитлові приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв.м. у м. Києві по пров. Лабораторному, 1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №29103589.

У подальшому рішенням Господарського суду міста Києва 28.09.2011р. у справі №18/492-40/110-61/20 було переведено на Відповідача 2 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.08.2005р. та визнано право власності Відповідачу 2 на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1.

Вказаним рішенням встановлено порушення Позивачем порядку продажу частки у праві спільної часткової власності та встановлено переважне право на купівлю вказаних приміщень Відповідачем 2 як їх співвласником.

З наведеного вище вбачається, що спірні приміщення були передані Відповідачем 2 до статутного капіталу Позивача, у такий спосіб Позивач набув права власності на ці приміщення, яке було визнано судом у справі №18/142-50/323. В подальшому Позивач за договором купівлі-продажу від 27.08.2005р. продав ці приміщення з порушенням порядку продажу частки у праві спільної часткової власності та переважного права Відповідача 2, у зв'язку з чим рішенням суду у справі №18/492-40/110-61/20 було переведено на Відповідача 2 права та обов'язки покупця за цим договором та визнано право власності Відповідачу 2 на спірні приміщення.

Вказані судові рішення не суперечать одне одному, оскільки визнають за певними особами права власності на спірні приміщення на певний час, спочатку за Позивачем (станом на 2009 рік), а після їх продажу останнім, за Відповідачем 2 (станом на вересень 2011 року).

Місцевим судом правильно відхилені посилання Позивача на витяг про державну реєстрацію прав №29103589 від 23.02.2011р. як на правовстановлюючий документ, що підтверджує його право власності на спірні нежитлові приміщення, оскільки даний витяг був виданий до прийняття судом Господарським судом міста Києва рішення від 28.09.2011р. у справі №18/492-40/110-61/20, яким було переведено на Відповідача 2 права покупця за договором купівлі-продажу від 27.08.2005р. та визнано право власності Відповідача 2 на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв. м. у будівлі за адресою м. Київ, Лабораторний провулок, 1.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що факт наявності у Позивача права власності на спірне нерухоме майно не доведено належними доказами, а його доводи спростовуються судовими рішеннями, які не скасовані та набрали законної сили. Отже, підстави для задоволення вимог Позивача відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України відсутні.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що Відповідач 2 не набув права власності на спірне майно, бо дотепер не здійснив державної реєстрації свого права власності на вказані приміщення згідно з чинним законодавством, оскільки чинним рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2011р. у справі №18/492-40/110-61/20 було визнано право власності Відповідача 2 на спірні приміщення, отже даний факт визнаний судом та не підлягає повторному доведенню.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач 2 подав клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог, в задоволенні якого місцевим судом правомірно відмовлено, оскільки суд не встановив наявності та порушення права власності Позивача на спірні приміщення, а тому позовна давність за таких умов не застосовується.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду Позивачем визначено вартість спірного майна у сумі 361574,28 грн та сплачено судовий збір у сумі 5423,62 грн.

23.11.2017р. Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали суду від 05.04.2016р. за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи надано висновок №19556/16-42, відповідно до якого станом на 16.10.2015р. дійсна (ринкова) вартість нежилих приміщень загальною площею 3000 м. кв., розташованих у 3 та 4 секціях будівлі за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 1, складала (з округленням до тисяч) 60540000,00 грн без урахування ПДВ.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

З наведеного слідує, що відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду даного позову Позивач повинен був сплатити максимальний розмір судового збору у сумі 182700,00 грн (1218*150), проте Позивач сплатив лише 5423,62 грн.

А тому на підставі ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд приходить до висновку, що Позивач повинен доплатити судовий збір у сумі 177276,38 грн.

Разом з тим, відповідно до пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги Позивач повинен був сплатити максимальний розмір судового збору у сумі 200970,00 грн (182700,00*110%), проте Позивач сплатив лише 5965,98 грн.

А тому на підставі ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд приходить до висновку, що Позивач повинен доплатити судовий збір у сумі 195004,02 грн.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі №910/27203/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016р. у справі №910/27203/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, б. 1, ідентифікаційний код 21649555) в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177276,38 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, б. 1, ідентифікаційний код 21649555) в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 195004,02 грн.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 19.03.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз