ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018м. ДніпроСправа № 904/220/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Якубович А.В.

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, вул. Центральна, 8)

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, вул. Молодіжна, 53)

про стягнення 346 606,40 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № б/н від 14.02.2018 року представник

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 1 від 04.01.2018 року представник

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення 346 606,40 грн., яка складається з основого боргу в розмірі 228 103,51 грн., 3% річних в розмірі 19147,30 грн., інфляційних втрат в сумі 99355,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не сплатою заборгованості за теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання відповідно до умов договору від 14.10.2013р. №126/У "на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води".

14.02.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №199 від 14.02.2018 року в якій зазначено, що відповідач підтверджує наявність заборгованості в розмірі 227888,94 грн., оскільки за актом виконаних робіт від 02.11.2015 року на суму 214,57 грн., який не був вказаний позивачем, дана сума повинна була бути погашена шляхом заліку взаємних заборгованостей (акт заліку заборгованості від 31.01.2018 року).

28.02.2018 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідач посилається на акт заліку взаємних заборгованостей від 31.01.2018 року, як на підставу часткової відмови у задоволенні позову, але дані твердження відповідача є необгрунтованими, оскільки в цьому акті йде мова зарахування заборгованості за договором № 126/У-15/384/у від 23.10.2015 року «на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води», але позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем своїх зобов'язань за договором № 126/У від 14.10.2013 року «на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води».

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013р. між комунальним підприємством "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та комунальним підприємством "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області укладено договір №126/У на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідно до пункту 1.1 умов якого постачальник бере на себе зобов'язання з постачання теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання для об'єктів споживача, в необхідних йому об'ємах, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити послуги з постачання теплової енергії в обсязі, зазначеному у п.1.2 та додатку №1 до цього договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що теплова енергія передається споживачу в об'ємах, вказаних в додатку №1 до цього договору виключно на потреби: опалення та гаряче водопостачання.

Вартість за 1Гкал затверджується рішенням Виконавчого комітету Вільногірської міської ради.

Відповідно до пункту 1.4 договору місце постачання теплової енергії - м.Вільногірськ, вул.Гагаріна, 9; вул.Гагаріна, 11.

Пунктом 2.1 договору визначено, що розрахунки за постачання теплової енергії, що споживається, проводиться після пред'явлення постачальником рахунку за виконані послуги та підписання сторонами акту виконаних робіт, виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів: теплова енергія 420,26грн. за 1 Гкал з ПДВ

вартість опалювальної площі для населення 12,19грн. за 1м2 з ПДВ

вартість гарячого водопостачання для населення 87,86грн. з одного чоловіка (оплата по лічильнику 27,54грн. за 1м3).

Згідно пункту 2.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 2.3 договору визначено, що споживач до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує постачальнику вартість наданих послуг, передбачених цим договором.

Розділом 3 договору закріплено права та обов'язки сторін, серед яких зокрема споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги теплопостачання (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 договору); підписувати акт приймання-передачі послуг, наданих постачальником споживачу, у відповідному місяці поставки (підпункт 3.1.2 пункту 3.1 договору).

Постачальник в свою чергу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу (підпункт 3.4.1 пункту 3.4 договору).

Цей договір діє з 14 жовтня 2013 року до 31 грудня 2013 року та автоматично пролонгується щороку на один календарний рік, якщо жодна зі сторін за 10 днів до закінчення строку дії договору не заявить про своє бажання розірвати даний договір (пункт 7.1 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання в обумовлених договором кількості та якості на загальну суму 228 103,51 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 31.01.2015 року на суму 21304,52 грн., від 31.01.2015 року на суму 46311,19 грн., від 27.02.2015 року на суму 18582,46 грн., від 27.02.2015 року на суму 44765,40 грн., від 31.03.2015 року на суму 14421,37 грн., від 31.03.2015 року на суму 47054,71 грн., від 20.04.2015 року на суму 5466,37 грн., від 20.04.2015 року на суму 20882,68 грн., від 02.11.2015 року на суму 214,57 грн., від 31.01.2015 року на суму 3,95 грн., від 31.01.2015 року на суму 2705,92 грн., від 27.02.2015 року на суму 3,95 грн., від 27.02.2015 року на суму 2424,83 грн., від 31.03.2015 року на суму 3,95 грн., від 31.03.2015 року на суму 2828,89 грн., від 20.04.2015 року на суму 3,95 грн., від 20.04.2015 року на суму 1124,80 грн.

Відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору за отриману теплову енергію не розрахувався, доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору до господарського суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 228103,51 грн., є обґрунтованимитакими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі -енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 19147,30 грн. за загальний період з 25.02.2015р. по 16.01.2018 р., однак згідно розрахунку відповідача розмір 3% річних становить 19126,30 грн. з яким погоджується позивач, отже 3% річних в сумі 19126,30 грн. підлягає до стягнення. В решті позову відмовити.

Суд перевіривши в пошуковій системі «Законодавство» заявлену позивачем до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 99355,59 грн. за загальний період з 25.02.2015р. по 16.01.2018 р. вирішив, що дана вимога про стягнення інфляційних втрат заявлена правомірно та такою що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Молодіжна, 53; ) на користь Комунального Підприємства "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, Дніпропетровська область, м.Вільногірськ, вул. Центральна, 8; ) основного боргу в розмірі 228103,51 грн., 3% річних в сумі 19126,30 грн., інфляційних втрат в сумі 99355,59 грн., судового збору в розмірі 5198,78 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_3