РІШЕННЯ

15 березня 2018 року Справа № 913/17/18

Провадження №13/913/17/18

Господарський суд Луганської області в складі головуючого судді Яресько Б.В.

за участю секретаря судового засідання Богуславської Є.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон", м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 200 958 грн 20 коп.

В присутності представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" (далі - позивач, поставщик) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (далі - відповідач, покупець) заборгованість в сумі 171773 грн 38 коп., 3% річних в сумі 3715 грн 62 коп., інфляційне збільшення в сумі 15192 грн 79 коп. та неустойку в сумі 10276 грн 41 коп. Також просить витрати зі сплати судового збору в сумі 3014 грн 38 коп. покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 229-РА-УМТС від 02.02.2016 р. відповідно до якого позивач поставив відповідачу товар, а саме:

по видатковій накладній № РН-0001142 від 21.12.2016 р. на суму 138018,15 грн.

по видатковій накладній № 14 від 13.01.2017 р. на суму 32082,67 грн.

по видатковій накладній № 42 від 25.01.2017 р. на суму 14977,57 коп., з яких повернуто товарів на 13305,01 грн. відповідно до накладної № 122 від 18.04.2017 р.

Положенням специфікації №б/н від 21.06.2016 р. встановлено, що розрахунки за продукцію здійснюються відповідачем протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки.

Покупцю були виставлені відповідні рахунки. Товари оплачені не були в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 171773,38 грн.

Рекомендованим листом 888 з описом вкладення 23.06.2017 р. позивач направив відповідачу претензію № ? від 22.06.2017 р.

Відповідач на претензію не відповів та не виконав обов'язок зі сплати за отримані товари. Станом на дату подання позову заборгованість не погашена.

Ухвалою суду від 05.01.2018 р. було відкрито провадження у справі, встановлено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.03.2018 р. суд закрив підготовче провадження у справі 913/17/18 та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.03.2018 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області встановив наступне.

02.02.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Восточний регіон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» був укладений договір поставки № 229-РА-УМТС відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити у власність відповідача продукцію, а останній прийняти та оплатити її відповідно до умов договору.

Відповідно до умов специфікації б/н від 21.06.2016 р. розрахунки за продукцію здійснюються відповідачем протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки.

Відповідно до п. 6.8 договору в випадку несвоєчасної оплати продукції відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банка України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а саме:

по видатковій накладній № РН-0001142 від 21.12.2016 р. на суму 138018,15 грн.

по видатковій накладній № 14 від 13.01.2017 р. на суму 32082,67 грн.

по видатковій накладній № 42 від 25.01.2017 р. на суму 14977,57 коп., з яких повернуто товарів на 13305,01 грн. відповідно до накладної № 122 від 18.04.2017 р.

У встановлений умовами договору та специфікації строк товар відповідачем оплачений не був.

23.06.2017 р. позивач звернувся до відповідача з претензією в якій запропонував зокрема сплатити суму боргу, пеню відповідно до п. 6.8 договору, та 3% річних і втрати від інфляції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

27.12.2017 р. позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому посилаючись на порушення відповідачем умов договору поставки від 10.10.2016 р. № 1796 просить стягнути на свою користь заборгованість в сумі 171773 грн 38 коп., 3% річних в сумі 3715 грн 62 коп., інфляційне збільшення в сумі 15192 грн 79 коп. та неустойку в сумі 10276 грн 41 коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву, свого контррозрахунку суми позову не надав, тверджень позивача належними доказами не спростував.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Проаналізувавши умови Договору, суд дійшов до висновку про те, що укладений між сторонами Договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача за поставлений на підставі Договору товар у розмірі 89086 грн 46 коп. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Відповідно до п. 6.8 Договору в випадку несвоєчасної оплати продукції відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банка України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

У зв'язку із допущенням відповідачем прострочення виконання грошового зобов'язання, то правомірним є притягнення його до відповідальності, встановленої вказаним положенням договору, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання за договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є правомірними та обґрунтованими та задовольняються судом у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Луганської області

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний регіон» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Гвардійський будинок 30/1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний регіон» місто Запоріжжя вул. Одеська б. 8 заборгованість в сумі 171773 грн 38 коп., 3% річних в сумі 3715 грн 62 коп., інфляційне збільшення в сумі 15192 грн 79 коп. та неустойку в сумі 10276 грн 41 коп., судовий збір 3014 грн. 38 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 19.03.2018

Суддя Б.В. Яресько